- 333 - 



og afløser hinanden saaledes, at de mere vandelskende Arter efter- 

 haanden fortrænges mere og mere af de Arter, som trives paa 

 mindre vaad Grund. Den af Vaupell omtalte S. cuspidatum er 

 sandsynligvis den samme, som nu almindelig betegnes S. laxifolium; 

 den er den mest vandelskende, sædvanlig nedsænket i selve Vandet, 

 og findes nu forholdsvis sjælden, idet den de fleste Steder er for- 

 trængt af andre Arter, medens den synes at have havt en langt 

 større Udbredelse i 1861. Den i tidligere Beskrivelser som frem- 

 herskende omtalte S. acutif otium fandtes ikke; men det maa herom 

 erindres, at paa hin Tid bleve Arterne S. ftmbriatum, S. inter- 

 medium og S. teres næppe sondrede fra S. acutifolium, og de to 

 første af disse er netop dem, som nu udgør Hovedmassen af 

 Sphagnum-Vegetationen, 8. ftmbriatum særlig paa de fasteste Steder, 

 tilligemed S. cymbifolium. Af de øvrige mindre fremtrædende Arter 

 af Slægten Sphagnum optræder S. subsecundum og S. squarrosum 

 paa vaadere, S. papillosum paa temmelig tørre Steder og S. medium 

 især i Tuer paa de gamle Tørvebænke. 



De i Vand voxende Hypnum-Arter forekommer nu kun meget 

 sparsomt, medens de endnu i 1861 synes at have spillet en større 

 Rolle i Vegetationen. Derimod forholder det sig omvendt med 

 Polytrichum, idet P. commune nu optræder i et betydeligt Omfang, 

 dannende Hovedvegetationen i flere Partier af Mosen, saaledes i 

 det nordøstlige Hjørne imellem Pælene L, K og M, i Rørpartiet N, 

 samt ved Pælene O, R og I, hvor den næsten har fortrængt Sphag- 

 num-Vegetationen, ligesom ogsaa al anden Plantevæxt er sparsom, 

 hvor denne Polytrichum optræder. Paa de gamle Tørvebænke og 

 andre tørre Steder træffes hist og her Polytrichum strictum, der 

 slet ikke nævnes i de tidligere Beskrivelser, og rimeligvis er en ny 

 Indbygger, efter at Mosen er bleven tørrere. Næst efter Sphagnum 

 og Polytrichum er den mest fremtrædende og iøjnefaldende Mos 

 den især overalt mellem Polytrichum optrædende Aulacomnium 

 palustre. Af den store, prægtige og meget sjældne Mos: Mnium 

 cinclidioides findes en overordentlig Mængde i den meget vandrige 

 Strækning om A, Nord for Hovedgrøften g g, hvor den danner store 

 sammenhængende smaragdgrønne Tæpper af meget blød og løs 

 Beskaffenhed; den har her næsten ganske fortrængt den alminde- 

 lige Sphagnum-Vegetation. Denne Mos er mærkelig nok slet ikke 

 bemærket af Vaupell, og har derfor rimeligvis ikke havt en saa 

 stor Udbredelse den Gang, om den end har været til Stede. De 



