- IX — 



mindre dyb Tørvejord; i de siden Plantningen forløbne 10 Aar er næsten alle 

 Arter af Træer voksede fortræffelig frem; det bemærkedes, hvorledes Ædelgranen 

 paa dette lavt liggende Terræn kues (og særlig stærkt i 1905) af Nattefrosten 

 under den første Tid af Vækstperioden. Desværre var næsten alle Afgrøder 

 paa Hedeselskabets Mosestation „Pontoppidan" enten afmejede eller afgræssede, 

 men særlig af mindre Partier, som endnu var staaende, saas det, at Udlæget 

 paa de indtil 10—11 Aar gamle Græsmarker var slaaet godt an, og at der har 

 udviklet sig en meget værdifuld Vegetation af Leguminoser, saavel saaede som 

 vildt voksende ( Vicia cracca, Lathyrus pratensis, Trifolium repens, Lotus etc.) 

 I Kanten af en enkelt Ager forekommer Bromus inermis. Paa Landevejen, 

 hvor man steg til Vogns, havde man Lejlighed til at anstille Sammenligning 

 mellem den raa Mose med dens typiske Lyngmosevegetation Vest for Vejen og 

 den dyrkede Moses frodige Græsmarker imod Øst. 



Vognene førte Selskabet til det østligste Parti af det store Plantagekom- 

 pleks Syd for Herning. Ved Høgildgaard havde Skovrider G. Dalgas vist Bo- 

 tanikerne den Velvilje at møde og forklare Fremstillingen af Trækul og Tjære 

 i de' dertil indrettede Ovne; og i Høgildgaards Have og Plantage og paa for- 

 skellige Punkter af de øvrige Plantager demonstrerede Skovrideren de i Alder 

 og Plantningsmetode forskellige Kulturer, Resultater af Gennemhugning, Bjærg- 

 fyrrens Betydning for Rødgranens Trivsel, ejendommelige Udslag af vekslende 

 Jordbundsforhold etc. 



Uheldigvis forstyrredes denne Del af Turen — ligesom den derpaa følgende 

 Frokost i Skovridergaarden Birkebæks smukke Have — af stærke og hyppige 

 Tordenbyger. Og under voldsomme Udbrud af Skylregn fortsattes Kørselen til 

 Hesselvig Enggaard, tilh. Hedeselskabet. Her klarede Vejret smukt op, og Efter- 

 middagen tilbragtes med Udflugter til enkelte Partier af Hesselvig Enge og til 

 et brændt Hedeareal af den nærved Gaarden liggende store Hedestrækning. 

 Det meste af Engene var inden Ekskursionen slaaet, men større Dele var dog 

 endnu bevarede. 



Hesselvig Enge er oprindelig Hedejord, som ved Vanding fra Hesselvig- 

 Kanalen langs Skern Aa i Aaringer har givet et ret godt Udbytte. Det har 

 imidlertid vist sig som god Økonomi at anvende smaa Tilskud af Kunstgødning 

 paa Engene; og dette blev paabegyndt i Vinteren 1899—1900. Der har kun været 

 givet ca. 200 Pd. Kaligødning og Fosforsyregødning pr. Td. Ld. pro anno; fra 

 1902 er Forholdet mellem de to Slags Gødninger omtrent som 1 : 3. Samtidig 

 er Vandingen foretagen som tidligere, og ved godt gennemført Vanding samt 

 Kunstgødning er Engenes Værdi stadig stigende. Af Hensyn til Erfaringer 

 angaaende Kunstgødningens Virkninger paa denne Art Enge er der fra 1899 

 paa forskellige Steder tilbageholdt Kontrolstykker, som altsaa ikke faar Kunst- 

 gødning; saavel disses som de gødede Enges Vegetation undersøges aarlig. Paa 

 et enkelt Areal er anlagt Forsøg over forskellige Mængder af Gødning (paa 

 vandet og ikke vandet Bund); disse Forsøg gennemgaas ligeledes aarlig, og 

 særlig omhyggelig, med Hensyn til deres Vegetation. Engenes Plantevækst 

 kan her kun gennemgaas for enkelte typiske Partiers Vedkommende; fyldigere 

 Oplysninger maa søges i den Beretning, som med Tiden vil fremkomme om 

 deres Udvikling efter 1899. 



Engene ligger dels højt oppe over Aaens Vandspejl — „Højlandene" eller 

 „Højengene" — dels nærmere Aaen paa de lavere liggende „Engkroge", Land- 

 tunger, uden om hvilke Aaen flyder i Buer eller Vinkler. Om Heden nogen- 

 sinde har beklædt disse de lavest liggende Enge, synes meget tvivlsomt, men 



