- X — 



i alt Fald er Runden af væsentlig ens Beskaffenhed paa Engkrogene og paa 

 de magre Højenge, nemlig — som allerede nævnt — Hedesand. Paa mang- 

 foldige Steder findes paa Højengene endnu mægtige Lag af Al, der ligger aldeles 

 upaavirkede af Vandingen. 



Ifølge de gamle Ord, at „rindende Vand er Lyngens Død" er der altsaa 

 blevet vandet over disse Hedeflader, der skraaner ned mod Aaen. Vandet har 

 vel tildels dræbt Calluna, og Hedens Græsser har faaet mere Magt. Med Hø- 

 slettet indtræffer saa en Faktor, som spiller en overordentlig Rolle her som 

 paa andre Enge: al Buskvækst kues, medens Glumiflorernes Vækst tværtimod 

 fremmes. Desværre er Vegetationsforandringerne paa et vandet Hedestykke 

 aldrig blevne fulgte af nogen botanisk kyndig; i alt Fald foreligger der intet 

 derom i Litteraturen. Ikke alene Vegetationen er paavirket af Vandingen, men 

 ogsaa de øverste Jordlag. Den oprindelige Lyngskjold er selvfølgelig forlængst 

 forsvunden, og et Lag af Blysand findes ikke mere. Under Grønsværen ses et 

 mere eller mindre stærkt sandblandet Muldlag, som gaar jævnt over i Sandet 

 ovenover Alen. 



Engene er altsaa i udpræget Grad Kunstenge; de vedligeholdes ved Vanding, 

 Høslet og i de seneste Aar ved Kunstgødning; tænkes alle disse Indgreb af 

 Kultur ophævede, vandrer Heden atter ind over disse Arealer. 



Ekskursionens Deltagere havde Lejlighed til at vandre hen over nogle af 

 de for Tiden og vistnok ogsaa tidligere ringest givende Enge, det saakaldte 

 „Sultekrog Højland 1 '. Denne overmaade magre Eng er endnu ikke bleven 

 kunstgødet, fordi den forbeholdes Forsøg, som snart vil blive etablerede; den 

 meget jævne og svagt skraanende Flade er vel egnet til Forsøg. Vegetationen 

 bestaar her især af Glumiflorer: Nardus, Holcus lanatus, Aira caespitosa, Cyno- 

 surus, Phleum pratense, f. nodosum, Festuca rubra, Anthoxanthum, Agrostis 

 vulgaris, Briza, Lolium peremie (enkelte), Sieglingia, Carex panicea, C. arenaria, 

 C. canescens, C. flava. C. Goodenovii, C. pulicaris, C. dioeca, C. Oederi, C. echinata, 

 Eriophorum polystachyum (enkelte), Luzula multiflora, Juncus squarrosus, J. 

 conglomeratus, J. fdiformis og J. lamprocarpus. De to mest fremtrædende er 

 Nardus og Carex panicea. De Græsser, som ellers er nævnte, er jo for Største- 

 delen lidet værdifulde, og de gode Græsser forekommer kun langs Hovedtil- 

 løbet i nogenlunde rigelig Mængde. Græsdækket er saaledes kun tyndt og kort, 

 baade hvad Kvantiteten og Kvaliteten angaar af ringe Værd. Dertil kommer, 

 at der kun findes en fattig Vegetation af Leguminoser: Vicia cracca, Lathyrus 

 pratensis, Trifolium repens, T. pratense og T. hybridum, Lotus uliginosus og 

 Anthyllis vokser vel alle paa Engen, men kun i faa og spredte Individer. I 

 Græsdækket vokser en Del „Urter"; nævnes kan: Plantago lanceolata, Linum 

 catharticum, Armeria, Coronaria flos cuculi, Stellaria palustris, Rumex acetosa, 

 Ranunculus flammula, Caltha, Car damine pratensis, Comarum, Brunella vulgaris, 

 Succisa præmorha, Pedicularis silvatica, Alector olophus minor, Galium uligi- 

 nosum, Galium Mollugo, Leontodon autumnalis, Cirsium palustre, Chrysan- 

 themum leucanthemum, Crépis paludosa. Calluna, Salix repens, Empetrum og 

 Potentilla silvestris findes jævnlig i Bunden af Græsdækket. Af Mosser fore- 

 kommer de paa Engene hyppige Arter: Climacium dendroides, Hylocomium 

 squarrosum,, Acrocladium cuspidatum, Hypnum stellatum, H. Schreberi, H. 

 vernicosum, H. proliferum (i en liden Form), Mnium affine, M. cinclidioides, 

 Fissidens adianthoides o. a. Adskillige af disse Arters Forekomst i rigelig 

 Mængde vidner om, at Bunden er baade sur og kold. Og dette gentager sig 



