— XV - 



den her omtalte. Naar Calla palustris endnu fandtes inde i den faste Eng, saa 

 er ogsaa dette et Vidnesbyrd om, at Vandstanden indtil for kort Tid siden har 

 været højere; den kan næppe længe holde Stillingen. Huller eller Flader, hvor 

 der tidligere, ogsaa om Sommeren, var staaende Vand, var endnu bevoksede 

 med : Equisetum fluviatile, Scirpus lacustris, Nuphar, Hydrocotyle, Sparganium 

 ramosum, Menyanthes,, Hottonia, Hydro charts og Marchantia i Bunden. 



Ogsaa Nord for Aaen besøgtes lignende Enge, hvor Overgangen til lidt 

 højere liggende Enge kunde iagttages. Fra Garex gracilis — Agrostis alba- 

 Engen gaar man saaledes ind over eller „op paa" Eng, hvor Aira caespitosa 

 og Festuca rubra faar mere og mere Magt, og hvor rigelige Mængder af Tri- 

 folium repens og Leontodon autumnalis er karakteristiske Bestanddele af Engen. 

 Paa lidt tørrere Bund vokser foruden Aira og Festuca rubra: Anthoxanthum. 

 Agrostis vulgaris, Agrostis canina, Poa pratensis og Luzula multiflora. I alt 

 Fald er Carex gracilis og oftest ogsaa Agrostis alba helt forsvundne herfra, 

 men mærkeligt er det at se, hvor sejt Digraphis holder ud trods Aira-Engens 

 relative Tørhed. 



Paa endnu tørrere Bund gaar Aira-Engen over i Nardus-Enge, hvis Sammen- 

 sætning i mangt og meget kan minde om Aira-Engens, men hvis væsentligste 

 Karakter er den fremherskende Nar dus, i anden Række en rigelig Forekomst 

 af Carex panicea. 



løvrigt kan der ved denne Lejlighed ikke gaas nærmere ind paa detal- 

 jerede Skildringer af de forskellige Engformer; maaske kan et lille Overblik 

 være af Interesse. I dette store Omraade af Enge, som kun for saa vidt er 

 paavirkede af Menneskehaand, som de aarlig slaas til Hø og Vandstandsforholdene 

 nu og da er blevne mere eller mindre grundig ændrede, vil Botanikeren, der 

 ønsker at systematisere over det, han har for sig, snart blive klar over, at hans 

 Ønske støder paa store Vanskeligheder paa Grund af Mangfoldigheden i Engenes 

 Sammensætning. Alligevel kan der nok findes et Slags „System". Her som 

 indenfor andre større Omraader er det Fugtighedsforholdene, der spiller en 

 afgørende Rolle for Associationerne og deres indbyrdes Begrænsning. Man kan 

 vel sige, at Ekstremerne paa den ene Side er de meget fugtige Carex gracilis- 

 {og G. rostata-) Enge, der danner Overgange til Sumpene, og paa den anden 

 Side de tørre Nardus-Enge. Men mellem disse to Yderformer findes en Mængde 

 Engtyper, der ved jævne Overgange kædes sammen til hinanden. Der er saa- 

 ledes relativt tørre Gyperacé-Enge, hvis Hovedart er Carex Goodenovii, der er 

 fugtige Graminé-Enge eller rettere Glyceria-Enge, hvor snart Glyceria fluitans, 

 snart G. aquatica spiller en Hovedrolle (hertil nærmest Digraphis); der er end- 

 videre tørrere Graminé-Enge, hvor snart Agrostis alba, snart Aira er Karakter- 

 planter, og der er endelig Enge, hvor Gyperaceer i Forening med Gramineer 

 giver Præget, saaledes Carex gracilis med Agrostis alba (se ovenfor), Carex 

 Goodenovii med A ira caespitosa eller Hierochloa borealis og Carex panicea 

 med Nardus. Nu og da kan ogsaa andre Arter end de allerede nævnte be- 

 nyttes til Betegnelse for en Association, saaledes Juncus filiformis og Friopho- 

 rum polystachyum. 



Ad Skern-Aaens nye Løb og ad det gamle Hovedløb gled man videre Vest 

 paa. Langs Aaens Bredder vokser den sædvanlige Plantevækst af høje Græsser, 

 Rumex hydrolapathum, Ranunculus lingua, Acorus o. s. v. I Aaens Vand 

 fandtes Potamogeton natans; i Blind Aa, hvortil et Hold var draget paa egen 

 Haand, fandtes Potamogeton lucens. P. obtusifolius , P. compressus (massevis), 

 P. alpinus, P. jmsillus og Riccia fluitans. 



/ 



