- XXV - 



samvittighedsfuldt, saaledes at der — og det skyldes navnlig Briquet's Ihærdighed 

 — forelaa en stor trykt „ Texte synoptique des documents destinés à servir de 

 base aux débats du Congrès international de nomenclature botanique de Vienne 

 1905", et Værk paa omtrent 275 Kvartsider. Som Titlen angiver, var denne 

 „Texte" bestemt til at være Forhandlingsbasis paa Kongressen, Den indeholder 

 1) de ældre botaniske Nomenklatur-Love fra 1867 ordnede paragrafvis og 2) dertil 

 føjet alle de nye Forslag, som Medlemmerne af Nomenklaturkommissionen eller 

 andre Botanikere har stillet; Forslagene har været tilstillede alle Kommissionens 

 Medlemmer til Afstemning, og i „Texte" angives 3) Udfaldet af denne, og 4) hvis 

 der hersker nogenlunde Enstemmighed om et Forslags eller en Paragrafs Ind- 

 hold, den Ordlyd, som Kommissionen anbefaler til Vedtagelse. 



I Nomenklaturarbejdet deltog henirnod 100 af Kongressens Medlemmer; de 

 samledes hver Eftermiddag i Ugens Løb i den botaniske Haves Auditorium, 

 hvor Professor Flahault præsiderede understøttet af Prof. G. Mez (Halle) og 

 Dr. A. B. Rend le (London) som Vicepræsidenter og af Prof. Briquet som 

 Nomenklaturkommissionens Ordfører. Stemmeret ved Forhandlingerne havde 

 Kommissionens Medlemmer, Forslagsstillerne og Repræsentanter for botaniske 

 Selskaber, Institutioner og Akademier; ialt var der ca. 120 Stemmer. 



Adskillige Repræsentanter for den amerikanske vidtgaaende Omdøbning af 

 Navne var til Stede (Dr. N. L. Britton, Mr. Goville), nogle faa engelske og ameri- 

 kanske (Dr. Robinson) Talsmænd for Kew-Reglerne var der ogsaa; men Botani- 

 kerne fra Europas Fastland var i Majoritet. Afstemningerne viste gennem- 

 gaaende stor Enighed, dog kneb det paa enkelte Punkter. I det store og hele 

 blev Resultatet ret konservativt, saaledes at vi ikke behøver ret megen Om- 

 kalfatring af vore Navne. Som vigtigere Punkter kan nævnes, at man vedtog 

 en lang Liste over Slægtsnavne, som i Følge Reglerne egentlig skulde forkastes, 

 men som i lange Tider har været de almindeligste og derfor har vundet Hævd. 

 Endvidere, at man forkastede de tautologiske Dobbeltnavne {Taraxacum tara- 

 xacum), at Diagnoser af nye Arter skal offentliggøres paa Latin, og at man, 

 naar man flytter en Art fra en Slægt til en anden, skal bevare Artsnavnet, 

 men at man har frie Hænder, naar man gør en Varietet (eller Form) til Art 

 eller omvendt, om man vil anvende det allerede forhaandenværende Navn eller 

 lave et nyt, samt at, hvis dette er sket, Artsnavnet da skal benyttes, selv om 

 Varietetsnavnet er ældre (saaledes f. Eks. Bactylis Ascher soniana Gräbn., ikke 

 D. lobata (Drejer), uagtet lobata som Varietetsnavn er meget ældre). Denne 

 sidste, saakaldte Kew-Regel er den vigtigste Afvigelse fra vor sædvanlige Nomen- 

 klatur her i Norden. Som tragikomisk Episode kan nævnes, at Dr. O. Kuntze 

 kom tilstede og mundtlig forelagde en Protest mod Kongressens Kompetence, 

 hvad der kun indbragte ham et ironisk Bifald og Haandklap (efter Meddelerens 

 Mening just ikke nogen nobel Opførsel fra Kongressens Side). Med noget Be- 

 svær lykkedes det at faa Forhandlingerne førte til Ende, faa udnævnt en Redak- 

 tionskomité, en Kommission til Kry togam ernes Nomenklatur, en anden til Pa- 

 læobotanikens og en tredje til Plantegeografiens. Redaktionskomiteen skal 

 forhaabentlig i denne Vinter foranstalte de nye Reglers Offentliggørelse. De 

 tre nedsatte Kommissioner skal afgive Beretning paa den næste internationale 

 botaniske Kongres i Bryssel 1910. 



Nomenklaturarbejderne ved Wienerkongressen var imidlertid kun en enkelt 

 Afdeling af det i saa mange Henseender righoldige Program. Der var hver Dag 

 Foredrag i Mængde, desuden mindre Ekskursioner (halv Dages og hel Dages) 

 og en interessant botanisk Udstilling i Slotshaven Schönbrunn. Før og efter 



