— XXXVIII — 



Antal lader formode. Thi det synes at gaa med Svampene som med de sraaa- 

 frøede Blomsterplanters Frø: kun en forsvindende lille Part faar Lejlighed til 

 blot at paabegynde deres Udvikling. (Skønt jeg i Løbet af de sidste 12 Aar 

 har udsaat flere hundrede Arters Sporer i Græsplæner, under Træer o. s. v. i 

 Have og Krat, har jeg aldrig set Resultat.) Skønt Sporerne ved deres Lidenhed 

 egner sig godt til at bæres af Vinden, synes dog Hatsvampenes i langt ringere 

 Grad end f. Eks. Bægersvampenes indrettet til Vind spredning. Sporerne kastes 

 jo ikke, som hos hine, opad i Støvsky, men nedad, hvor den overvejende Part 

 havner paa Bundens Løv og Græs. (Med det hvirvlende Løv vil Sporerne 

 naturligvis kunne føres vidt omkring.) Med sporebesat Græs føres jo utvivlsomt 

 mange Svampe, navnlig de egentlige Gødningssvampe, ud omkring ved at passere 

 græsædende Dyrs Tarmkanal. Men endvidere føres jo Sporer i stor Mængde 

 omkring ved Hjælp af svampeædende Snegle, ligesom de Insekter, der huses 

 i Svampene, maa blive Sporetransportører, navnlig for de Svampeslægters 

 Vedkommende (f. Eks. Lactarius, Bussula) , hvis Sporer ved Pigge o. 1. Udstyr 

 særlig er udrustet til at hænge fast. — For mange Svampes Formering er dog 

 antageligvis Myceliet af størst Betydning. Og dette kan endog være Tilfældet, 

 hvor det gælder Overflytning paa længere Afstande. Thi Myceliet kan jo taale 

 meget stærk og langvarig Udtørring (Champignonens „Yngel"). Naar saaledes 

 visse Paddehatte næsten straks optræder overalt, hvor der plantes Skov af 

 Gran, Lærk o. s. v., vil det jo rimeligvis kunne føres tilbage til, at vedhængende 

 Mycel er fulgt med de unge Træers Rødder. 



Paa Grund af Svampearternes vidtstrakte Vokseomraader og sporadiske 

 Optræden er det, i hvert Fald paa vort nuværende Standpunkt, vistnok ugørligt 

 at paavise karakteristiske Forskelligheder mellem de enkelte Landsdeles Hat- 

 svampeflora. Det Særpræg, man ud fra et mere overfladisk Kendskab til de 

 forskellige Landsdeles Flora synes at kunne iagttage, udviskes gærne ved nøjere 

 Undersøgelse i en længere Aarrække. (Eksempelvis skal jeg nævne, at for 

 Slægten Mycena's Vedkommende, som jeg særlig har efterforsket, er det efter- 

 haanden lykkedes mig paa mit Særomraade, Fyn, at finde alle de Arter (ca. 60), 

 der overhovedet er mig bekendt fra hele Landet. Er saaledes den geografiske 

 Forskel ringe, synes den topografiske stærkt fremtrædende. Jordbunds-, 

 Fugtigheds- og Lysforhold synes (ikke blot indirekte ved at betinge „Værternes" 

 Trivsel, men ogsaa direkte) at præge Svampefloraen paa Stedet. Thi vel er 

 der adskillige Arter, der kan træffes under højst forskellige Forhold, men der 

 er ogsaa mange, der er stærkt lokalitetsbundne. 



At Svampenes Lyskrav er saare forskelligt, er bekendt. Medens saa- 

 ledes f. Eks. Psalliota campestris jo trives godt i absolut Mørke (Champignon- 

 Kulturerne i Paris' Katakomber), bliver andre Svampe ganske abnormt udviklede 

 i Mørke. Saaledes danner den udprægede Lyssvamp Lentinus lepidews Fr. paa 

 mørke Steder hjortetaklignende ufrugtbare Frugtlegemer, og i en underjordisk 

 Vandlednings tilstoppede Rør har jeg fundet en Svamp (Deconica(?) sp.), som 

 vel ikke var steril, men dog havde et udpræget et i oleret Udseende: forlængede, 

 gejle Stilke med ganske smaa Frugtlegemer. Med Hensyn til Svampenes Krav 

 til Jordbunds-Fugtighed skal jeg blot nævne, at ikke blot de særlig tørre 

 Strækninger er fattige paa Svampearter, men at det samme gælder de meget 

 fugtige, navnlig de vinteroversvømmede, hvor kun nogle ganske enkelte 

 Arter holder til. Jordbundens „lettere 1 ' eller „federe" Beskaffenhed synes ogsaa 

 at præge Svampefloraen, men hvorvidt dette skyldes den forskellige Vandhold- 

 ningsevne eller andre Egenskaber, tør jeg ikke udtale mig om. 



