— XLII — 



ikke sjældent Lepiota excoriata Schaeff. — Den hele Flora har her et 

 ret tydeligt Tørheds-Præg. 



4) Lerjords-Græsmark, Grøftevold, Vejkant. 



Floraen er her en væsentlig anden. Her mangler saaledes de fleste 

 Hygrocybe- og Camarophyllus- Arter, men derimod træffer man den 

 store Vaarssvamp Tricholoma gambosum Fr., Clitocybe dealbata Sow. 

 o. fl. Arter; Mycena avenacea Fr. (?), M. flavo-alba Fr. m. fl. ; Entoloma 

 prunuloides Fr. og E. sericeus Bull., Pholiota candicans Schaeff., Nau- 

 coria semiorbicularis Bull. , Psalliota campestris L. og comtula Fr. ; 

 Stropharia coronilla Bull, og S. inuncta Fr. ; Psatyra Foenisecii Pers., 

 Coprinus plicatilis Fr. — Hvor Jordbunden er særlig fed og overgødet, 

 kommer dertil nogle Arter, der maaske kan kaldes Ruderatplanter, 

 saaledes Tricholoma brevipes Bull, og T. sordidum Fi\, Bolbitius sp. 

 Panæolus sp. og Coprinus comatus Fl. Dan. m. fl. 



5) Gødningssvampe. 



De sidstnævnte Arter danner Overgang til de egentlige Gødnings- 

 svampe, for hvilke det i Almindelighed er karakteristisk, at de kan 

 forekomme paa alle mulige Lokaliteter: Skov, Hede, Mark, hvor Gød- 

 ningen tilfældigvis aflægges. Hertil hører, foruden nogle Stropharia- og 

 Panæolus- Arter, adskillige Coprini. Et Par af disse er, ligesom nogle 

 af de svampe-beboende Hatsvampe, forsynede med Sclerotier. 



Svampenes Tidsbundethed, Livsvarighed o. a. Vækstforhold. 



Til et levende Billed af Svampefloraen hører ogsaa en Redegørelse for 

 Arternes „Blomstringstid". Her maa jeg dog nøjes med enkelte Antydninger. — 

 De fleste Svampe synes kun at „blomstre" en Gang om Aaret; men der er dog 

 nogle, som er udprægede „Remontanter". Dette gælder særlig Psatyrella disse- 

 minata, der ofte udvikler et nyt Sæt Frugtlegemer flere Gange i Træk med en 

 ca. 6 Ugers Mellemrum. En paa Bævreasp voksende Form af Psilocybe spadicea 

 Schaeff. har jeg iagttaget „blomstrende" to Gange aarlig (Foraar og Høst) i 

 9 Aar. — Hypholoma fasciculare o. fl. andre giver undertiden et mindre Foraarsflor 

 og et større Efteraarsflor. — De engang florerende Arter deler sig temmelig 

 skarpt i Va ar- og Høstsvampe. Tidsgrænsen falder omkring St. Hansdag, 

 idet Vaarsvampene (der er forholdsvis faatallige og navnlig kun faa Aar kommer 

 til deres Ret) udvikles i Maj og Begyndelsen af Juni, medens Høstsvampene 

 sjældent viser sig før først i Juli. — De tidligste Høstsvampe er navnlig visse 

 Russul a- Arter, Marasmius Oreades, Naucoria semiorbicularis o. m. a. ; dernæst 

 kommer (gærne i September og første Halvdel af Oktober) Hovedfloret, hvorefter 

 igen forholdsvis faa Arter viser sig i Efteraarets sidste Del, afsluttende med de 

 typiske Vintersvampe, Collybia velutipes, Mycena- Tintinnabulum o.fl. — Gødnings- 

 svampene indtager ogsaa her en Undtagelsesstilling, idet deres Udvikling hyppig 

 mere afhænger af Gødningens Alder end af Aarstiden. 



Svampenes (Myceliets) Livsvarighed er utvivlsomt meget forskellig. 

 Adskillige Arter, f. Eks. mange Gødningssvampe og Bladbeboere, er jo ud- 

 præget „enaarige", der hurtigt udvikles til „Blomstring" og derpaa dør. I 

 Modsætning til dem staar f. Eks. Armillaria mellea, hvis Mycelium tidt vokser 

 i mange Aar, før det naar til „Blomstring". Denne og adskillige andre Træ- 

 beboere synes til Gengæld at kunne fruktificere flere Aar i Rad fra samme 

 Mycelium. Derimod er der adskilligt, der tyder paa, at mange Jordsvampes 

 Mycelier ikke er i Stand til at udvikle Frugtlegemer Aar efter Aar. I hvert 



