- LI — 



Andre Meddelelser. 



Rasmus Pedersen. 



Den 2. Maj 1905 døde Professor i Plantefysiologi ved Københavns Univer- 

 sitet Rasmus Pedersen i en Alder af henved 65 Aar, efter nogle Aars tiltagende 

 Svagelighed. Pedersen var en Gaardmandssøn fra Fyen og blev Student fra 

 Odense Latinskole i 1860. I 1869 tog han medicinsk Embedseksamen efter i 

 sine Studenteraar at have anvendt megen Tid paa rent naturvidenskabelige, 

 særlig fysiske og botaniske Studier. For Besvarelsen af Universitetets Prisopgave 

 i Fysik, der nærmest drejede sig om et historisk kritisk Spørgsmaal, nemlig om 

 Anvendelserne af Elektromagnetismen, fik Pedersen Guldmedaillen i 1871. Hans 

 botaniske Studier gik i Begyndelsen navnlig i morfologisk-udviklingshistorisk 

 Retning og fortsattes efter Eksamen, saaledes at han snart opgav den medicinske 

 Løbebane. Med forskellige Stipendier studerede han i Aarene 1872 — 76 i Tysk- 

 land, navnlig hos A. Schenk i Leipzig og hos den berømte Plantefysiolog Sachs 

 i Würzburg, der især fik stor Indflydelse paa hans videnskabelige Retning. 

 Dengang stod Sachs i sin fulde Glans som Forsker og Lærer, omgivet af Elever 

 som Pfeffer og de Vries o. a. senere Stjerner i den botaniske Verden. „Wiirzburger- 

 skolen"s Sympathier og — ofte ret klikemæssige — Antipathier paavirkede aaben- 

 bart Pedersen stærkt; Sachs maa have været en mægtig Personlighed, der ligesom 

 suggererede sine Elever til at se med hans Øjne ikke blot paa videnskabelige 

 Spørgsmaal men ogsaa paa Personer. Deraf aabenbart den Forkærlighed for 

 polemisk Færd, som har udmærket saa mange af Würzburgerskolens Mænd, 

 lige fra selve Mesteren Sachs — hvis glimrende Originalitet meget kan tilgives 

 — ned til smaa tyske Hanekyllinger, der kun „blev til noget", fordi de hørte til 

 Sachs's Følge. Hos Rasmus Pedersen udvikledes utvivlsomt ogsaa under denne 

 Paavirkning en Del af det polemiske Væsen, der maatte finde en god Jordbund 

 i hans naturlige Lyst til at kritisere. 1 de senere Aars Løb mildnedes dog 

 hans Bedømmelser af Fagfællers Færd, og ved sin Død havde han vist ingen 

 Uvenner. Efterhaanden arbejdede han sig i det Hele taget mere og mere ud 

 af Sachs's direkte Paavirkning, men bevarede en stærkt fremtrædende Pietet 

 for denne sin betydeligste Lærer. 



Fra Studierne hos Sachs skriver sig Pedersens bedste eksperimentelle 

 plantefysiologiske Arbejde: „Haben Temperaturschwankungen als solche einen 

 ungünstigen Einfluss auf das Wachsthum?", der findes i 4. Hefte af „Arbeiten 

 des botan. Instituts in Würzburg", 1874. løvrigt dyrkede Pedersen fortrinsvis 

 videnskabelig litterære Studier; han yndede i Timevis at opholde sig i Vækst- 

 husene formodentlig under Læsningen af sit Fags Klassikere, dem han blev 

 overmaade fortrolig med. 



Efter Hjemkomsten fra Tyskland blev Pedersen, nærmest paa Steenstrups 

 og Panums Anbefaling, af Brygger Jacobsen den Ældre ansat til at forestaa 

 den fysiologiske Afdeling af Carlsberg Laboratoriet, der skulde oprettes, og 

 hvor allerede Kemikeren Kjeldahl havde virket nogen Tid. Jacobsens praktisk- 

 arbejdsivrige Natur kunne dog ikke forliges med Pedersens mere kontemplative, 

 sindige Syslen med Problemerne ; og Pedersen fratraadte da sin Stilling, den 

 første særlig for en Plantefysiolog oprettede Post her i Landet, der som bekendt 

 snart efter blev besat med nuværende Professor E. Chr. Hansen. Paa Universi- 

 tetets fysiologiske Laboratorium hos Professor Panum afsluttede Pedersen nogle 



