- LU - 



af de paa Carlsberg begyndte Arbejder; de findes offentliggjorte i 1. Hefte af 

 Meddelelser fra Carlsberg Laboratoriet 1879. 



Imidlertid blev Pedersen knyttet til Universitetet som Docent og der ind- 

 rettedes i Botanisk Museums Kælder et Par Rum til ham, som han dog slet 

 ikke tog i Brug. Med megen Liberalitet udlaante han imidlertid de anskaffede 

 Instrumenter. Hans første Forelæsningsrække, i Efteraars-Semestret 1879, holdtes 

 for en ualmindelig talrig og distingveret' Tilhørerkreds. Den handlede om 

 Planternes Næringsstoffer og sluttede sig nøje til det da netop udkomne Værk 

 af Heiden (Düngerlehre I.) om dette Emne. Senere holdtes en overmaade vel 

 udarbejdet, mere selvstændig Forelæsningsrække over den historiske Udvikling 

 af Læren om Planternes Næringsstoffer, en Forelæsningsrække, der udkom som 

 Bog: „Planternes Næringsstoffer. Historisk Indledning" 1883. Dette Værk er 

 bygget paa meget grundige Kildestudier og vil have varig Værdi; det viser os 

 Pedersen, som den i den ældre Litteratur meget belæste, lærde Mand, som 

 den plantefysiologiske Litterat, han i Virkeligheden var. Er end Fremstillingen 

 paa flere Steder lovlig bred, vil dog ingen Botaniker med historisk Interesse 

 for sin Videnskab fortryde at læse denne Bog. 



Desværre naaede Pedersen ikke at faa offentliggjort mere af de overmaade 

 udførlige, litterære Forelæsninger over Plantefysiologiens forskellige Kapitler, 

 som han i Aarenes Løb har holdt, og som nu saavidt vides kun findes i ikke 

 autoriserede, mere eller mindre fejlfyldte Gengivelser. I den meget detaillerede 

 for ikke at sige fuldstændige Litteratur-Sammenstilling til Belysning af de 

 forskellige Afsnit af Plantefysiologien (og andre Omraader, som han syslede 

 med) var Pedersen vistnok ganske enestaaende; særlig ved Doktor-Disputatser 

 kunde han udfolde en ofte ret forbløffende Litteratur-Kundskab, der ikke kan 

 være vunden uden meget omhyggelig Efterforskning. Og man turde vist ofte 

 have undervurderet den Sum af virkeligt Arbejde, som han i Aarenes Løb har 

 nedlagt i Forberedelsen af sine to ugentlige Forelæsninger. 



De Studerende, som har fulgt nogle af disse, kan have lært, hvorledes 

 en samvittighedsfuld Litteratur-Eftersporing skal iværksættes. Og dette har sin 

 ikke ringe Betydning. Men det nærliggende Spørgsmaal, om Plantefysiologien, 

 som den endnu i meget famlende Videnskabsgren, den er, just er et Omraade, 

 hvor en slig Fremgangsmaade yder et til Arbejdet svarende Udbytte — ja dette 

 Spørgsmaal kan vel næppe besvares bekræftende. Den saa udelukkende litterære 

 Behandling af Faget, som Pedersen gav det, har da som bekendt ogsaa kun 

 baaret sparsom Frugt for Forskningen herhjemme. 



I 1887 blev Pedersen ved særlig Bevilling paa Finansloven Professor 

 Ordinarius, og Universitetets plantefysiologiske Laboratorium (færdigt i 1890) 

 blev oprettet. Disse Foranstaltninger lod sig gennemføre, fordi Pedersen nød 

 det daværende Finansudvalgs Tillid og Velvillie. At Pedersen var stærkt politisk 

 interesseret, er bekendt, men skal her ikke nærmere berøres, da det — bortset 

 fra det nysnævnte Resultat af hans politiske Forbindelser — ikke har Betydning 

 for nærværende Tidsskrifts Omraade. Med Forliget i 1892 synes iøvrigt Pedersens 

 Indflydelse i Finansudvalget at være svunden. 



Rasmus Pedersens store Interesse for Landbrugsspørgsmaal, særlig Kultur- 

 planternes Ernæring, udviklede sig i de senere Aar stærkt i Retning af Studier 

 over Anvendelse af Kunstgødning, og han var videnskabelig Konsulent for et 

 stort Firma i denne Branche. Utvivlsomt er hans Indsigt i Læren om Planternes 

 Ernæring gennem dette Firmas forskelligartede, omfattende Virksomhed kommen 

 Landbruget tilgode. Laboratoriet var ved hans Død rigt forsynet med Landbrugs- 



