— 24 — 



dels for dens kemiske Beskaffenheds Skyld, og dels fordi den for- 

 holdsvis let forvitrer. Ved sin Forvitring danner den en rød- 

 brun Finjord. Paa Fjældene, hvor Jorden er mere eller mindre 

 nøgen, ses Forvitringen bedst, og skal man dømme efter, hvad 

 man iagttager dér, gaar den rask for sig. De talrige Fjæld- 

 plateauer er oftest dækkede af et løst Ras af søndersprængte 

 Basaltplader, og hist og her ser man en Blok smuldret i utallige 

 Smaastykker; Resultatet er, at kun mindre Partier af Plateauernes 

 Overflade er fast Fjæld. Sønderdelingens finere Dele forsvinder natur- 

 ligvis dels imellem de grovere Dele, og dels blæser de afsted og samler 

 sig, hvor der er Læ, i Revner og Sprækker etc., eller føres ned med 



Fig. 5. Flad Sandstrækning ved det indre af Sandsbugt paa Sandø; i For- 

 grunden Elven, som bøjer til højre, og i Baggrunden Havet med en Damper 

 for Anker. (Efter Botany of the Færoes I.) 



de smaa Vandløb. Den ovenfor omtalte hyppige og bratte Vexlen 

 mellem Tø og Frost i Vintertiden sammen med den rigelige Ned- 

 bør, der samler sig i alle Fordybninger, har sikkert sin store Be- 

 tydning for denne raske Nedbrydning. Nogen Rolle som Medhjælp 

 til Nedbrydningen spiller sikkert ogsaa de Liken er og Mosser, som 

 lever paa den faste Klippe, f. Ex. Lecidea- Arter, Placodium og 

 Andreæa- Arter, navnlig ved at fastholde Vandet. 



Vi har saaledes Basaltens Forvitringsprodukter som eneste 

 oprindelige Jordart, og i den fæster Planterne Bo og omdanner den 

 ved deres Virksomhed. Tilføjes bør dog, at der mange Steder 

 ved Kysten af Havet skylles en stor Mængde Kalkskaller af 

 Mollusker, Kalkalger etc. i Land, mest i smaa sønderbrudte Stykker; 

 nogle Steder er disse Skalstykker saa talrige, at Jorden er helt 



