— 43 — 



(1800, p. 198) omtaler, at han indplantede denne Art i sin 

 Have, men at den i Løbet af 4 Aar ingen Blomster udviklede. 

 Eubus saxatilis blomstrer, men er sparsomt frugtsættende. Landt 

 (1800, p. 198) siger, at „Bærrene lykkes sjældent, fordi der som 

 oftest indfalder Storm og Blæst i den Tid, Befrugtelsen skulde 

 gaa for sig." 



Agropyrum junceum og A, repens sætter Blomst som sædvanlig; 



men der var ingen udviklede Frugter at finde hos noget af de 



undersøgte Exemplarer. Paa samme Maade forholder Digraphis 



arundinacea og Psamma arenaria sig. 

 Phragmites communis er paa sit eneste Findested kun iagttaget steril. 

 Iris pseudacorus blomstrer sparsomt, men er ikke frugtsættende. 

 Juncus obtusiflorus synes at blomstre meget sént og sætter næppe 



Frugt. 



Malaxis paludosa blomstrer; men ingen Frugter fandtes ansatte. 

 Listera cordata; kun fundet steril. 



Potamogeton prælongus og P. pusillus er kun fundne sterile. 



P. alpinus og Euppia maritima er fundne med Blomster, men uden 



nogen udviklet Frugt. 

 P. gramineus, P. natans og P. perfoliatus blomstrer kun sparsomt 



og ikke paa alle Findesteder; Frugtsætningen meget ringe. 

 Zoster a marina synes ikke at sætte Frugt, uagtet den dog blomstrer, 



omend sparsomt. 



Sparganium affine blomstrer ret ofte, men sætter meget sparsomt 

 Frugt. 



Af disse 34 Arter er vel alle Dikotyledonerne Tnsektbestøvere, 

 og for en Del af dem, særlig Papilionacéerne, kan det med Grund 

 antages, at deres ufuldkomne Frugtsætning skyldes Manglen paa de 

 nødvendige Insekter. Men denne Forklaring strækker ikke til for- 

 de fleste Monokotyledoners Vedkommende, da de er Vindbestøvere 

 (undt. Orchideæ og Zostera); her maa man snarere tænke sig den 

 ringe Sommervarme og den for Pollenet uheldige, uafladelige Regn 

 som Aarsager. Disse klimatiske Forhold giver sig ogsaa Udslag 

 paa en anden Maade, nemlig ved forskellige Arters Tilbøjelig- 

 hed til at optræde i „vivipare" Former, hvad allerede 

 Rostrup (1870, p. 13) har peget paa. 



Af Poa alpina, Festuca ovina og Aira cæspitosa alpina findes 

 paa P'ærøerne kun topspirende Former; nævnes i denne Sammen- 

 hæng kan ogsaa Polygonum viviparum og Lycopodium selago, som 

 næsten altid bærer Yngleknopper. Denne Tilbøjelighed til Pseudo- 



