- 48 — 



fra dette Synspunkt. Bernâtsky har tre Hovedafdelinger, nemlig 

 1) Naturlige Formationer, 2) Kulturformationer og 3) til naturlig 

 Udformning overladte Formationer, der staar paa tidligere Kultur- 

 land. Den sidste Afdeling forekommer mig ikke saa god som de 

 andre, idet jeg mener, at hvad han regner herhen, uden større 

 Tvang kan fordeles under de første to Afdelinger; imidlertid 

 spiller det ikke nogen større Rolle i denne Sammenhæng, da 

 Formationer af den Art næppe forekommer paa Færøerne. Her 

 kan man nøjes med de to Kategorier: Naturlige og Kulturforma- 

 tioner. Bernâtsky's Inddeling af de naturlige Formationer i 

 mindre Afdelinger efter den Grad, i hvilken de er paavirkede af 

 Kreaturerne eller Mennesket, synes meget tiltalende; men for Fær- 

 øernes Vedkommende tror jeg dog at være mere overensstemmende 

 med de naturlige Forhold, naar jeg lægger andre Faktorer til Grund 

 for min videre Inddeling af dem. Jeg vil derfor nøjes med at 

 benytte hans Definition paa de naturlige Formationer, nemlig, 

 at det er saadanne, hvis Elementer ikke skylder men- 

 neskelig Kultur deres Tilstedeværelse, men selv har 

 indfundet sig paa Pladsen, og vil blot nævne, at der i det 

 følgende findes Exempler paa flere af hans Underafdelinger; saa- 

 ledes kan Klippevegetationen, Grimmiaheden, Fjældmarken o. fl. 

 regnes til hans „urørte Urformationer", Hedekær, Græsli o. fl. til 

 „Formationer, der, fordi de er udsatte for Afgræsning, har under- 

 gaaet en dybtgaaende Forandring", o. s. v. 



Den første Gruppe af de naturlige Formationer, som jeg 

 behandler, er dem, der er knyttede til Havets Nærhed. 



1. Halofile Formationer 1 ). 



Langt den overvejende Del af Øernes Kyststrækning er 

 Klipper, og mange Steder gaar disse lodret ned i Havet fra flere 

 Hundrede Meters Højde ; der bliver saaledes kun i ringe Grad Lej- 

 lighed til Udvikling af egentlig Strandvegetation. Kun i det indre 

 af Bugter og Fjorde dannes hist og her mindre Partier af flad 

 Strand (sé Fig. 7), og her er det, man især skal søge Strandplanterne. 

 De fleste Steder er den flade Strand sandet, og det bliver derfor 

 en Sandstrandsvegetation, vi faar at gøre med; et enkelt Sted 

 gaar det endog saa vidt, at der dannes en Klit. Paa nogle 



*) For de submarine Plantesamfund henvises til Børgesen (1904), hvor ogsaa 

 den lille Formation af Zostera marina i Vaagfjord omtales. 



