— 68 — 



4. Tilløbselven til Grothusvatn, Sandø. Myriophyllum ogPotamo- 

 geton polygonifolius i Mængde og pletvis P. nitens og submers Juncus supinus. 



d. Det ferske Vands Lithofytformation. 



Det er ovenfor nævnt, at der paa Stene i Søerne (p. 63) og i 

 Vandløbene (p. 67) findes en sparsom Plantevæxt, hvis Bestanddele 

 er Mosser og Alger. Da mine Kundskaber om disse Planter er ret 

 indskrænkede og mine Notitser meget sparsomme, kan jeg desværre 

 ikke gaa saa meget ind paa denne særegne Formation som ønske- 

 ligt. G. Jensen (1897) og F. Børgesen (1899, p. 322 og 1901, 

 p. 204) nævner i deres Afhandlinger lidt derom. Den mest iøjne- 

 faldende og vel hyppigste af Stenmosserne er Fontinalis anti- 

 pyretica, paa sine Steder ogsaa F. gracilis, men desuden kan nævnes 

 Junger mannia cordifolia, IJypnum rusciforme og rivulare, Pohlia 

 fœroënsis, Grimmia alpicola rivularis, Amblystegium ochraceum, A. 

 Smithii og A. dilatatum; de vigtigste af de mange Mosser, der 

 danner Vandløbenes Randvegetation, nævnes nedenfor. 



Af Alger har jeg allerede (p. 63) omtalt den store grønne Cla- 

 dophora glomerata, som i Mængde fandtes paa Klipperne i Søen i 

 Kvalbø Ejde. 



Der er endvidere en ejendommelig Enteromorpha- Association 

 i Vandløb højt oppe over Havet. Allerede Lyngbye (1819, p. 64) 

 nævner den, og senere omtales den af F. Børgesen (1901, 

 p. 243 — 45). Jeg har selv iagttaget den paa Fuglø i c. 200 Meters 

 Højde i et lille Vandløb, og Børgesen har fundet den paa Strømø, 

 hvorfra ogsaa Lyngbye's Angivelse stammer. Efter Børgesen (1902, 

 p. 492) bør Planten benævnes Enteromorpha intestinalis proliféra. 



Foraden de faa her nævnte større Alger findes der naturligvis 

 en Vrimmel af mindre Alger: Grønalger og Diatoméer, fæstede til 

 Stene i fersk Vand ; blandt de mere fremtrædende er de forskellige 

 traadformede Grønalger: JJlothrix, Conferva, Microspora og Konju- 

 gater. 



e. Hydrofytformationen ved Kildevæld og Vandløbenes Bredder. 



Mere iøjnefaldende i Landskabets Fysiognomi end den nysnævnte 

 Lithofytvegetation i fersk Vand er den Planteformation, som optræder 

 ved Kildevæld og langs de nedrislende Vandløb. Allerede paa Afstand 

 ser man Fjældenes Skraaninger ligesom aarede af lysgrønne Striber, 

 der liver op mod det mørkere Grønne, og man lærer snart, at disse 

 Striber betegner de smaa Bækkes Løb. Den Vegetation, der frem- 



