— 97 — 



de nedre Dele af Fjældene er denne Udvikling gærne naaet saa 

 vidt, at den lodrette Klippevæg er helt dækket, og vi har faaet en 

 jævnt skraanende Fjældside, en større Li. Klippevegetationen hører 

 hjemme paa den lodrette Fjældside med dens Revner og smaa 

 Afsatser; de andre Former har saa megen Løsjord, at der har 

 indfundet sig andre Plantesamfund. Det vil nu let forstaas, at der 

 paa en Klippeafsats med nogen Løsjord og gunstige Fugtigheds- og 

 Insolationsforhold kan blive en Voxeplads som har endnu flere 

 Fordele for Planterne end Græslien (sammenlign p. 86), en „Driv- 

 bænk" saa at sige. 



Der er en anden særlig Klippedannelse, der har Navn i Folke- 

 sproget; det er Gjov. Ved en Gjov (sé Fig. 18) forstaas en stor 

 Klippespalte eller Revne, ofte af en betydelig Længde; den er gærne 

 saa stor, at Mennesker kan færdes i den, og ofte løber der i dens 

 Bund en lille Elv, dannet af det nedsivende Vand. Gjovens Sider 

 er at betragte som to Hamre, der er stillede tæt op mod og paral- 

 lelt med hinanden; det, der er særegent for dem, er, at de netop 

 ved denne Stilling forhindrer en for stærk Insolation og en for stærk 

 Udtørring ; de byder derfor paa særlig gunstige Kaar for Vegetationen. 

 I Virkeligheden er ogsaa Hamre og Gjove de Steder paa Fær- 

 øerne, hvor Vegetationen naar sin yppigste Udvikling. Her maa dog 

 ikke glemmes den tidligere pointerede og ogsaa af Oettli (sé p. 95) 

 nævnte Fordel, disse Steder har, nemlig deres Utilgængelighed for 

 Afgræsning. 



Fra et botanisk Standpunkt kan vi tage Hamre og Gjove under 

 ét og maa drage Adskillelsesmærkerne efter Lys, Exposition og 

 Fugtighed. Vi faar da 1) en mørk og fugtig Hammer eller Gjovside, 

 2) en fugtig, nordexponeret, 3) en middelfugtig, ofte sydexponeret *) 

 og endelig 4) en tør, sydexponeret. Den middelfugtige, gunstig expo- 

 nerede Hammer eller Gjovside vil, som rimeligt er, huse den 

 frodigste Vegetation og den fugtige nordexponerede vil være karak- 

 teriseret ved sin Rigdorn paa Mosser, endelig vil den tørre, syd- 

 exponerede og den mørke, fugtige være hinandens Mosætninger; paa 

 den første af dem vil der trives de mest typiske Klippeplanter med 

 stærkt udtalt Xerofyt-Præg; medens den sidste vil være Skjulested 

 for nogle Mosser, nogle Luftalger og nogle faa Blomsterplanter. 



1) Vi begynder med den mørke og fugtige Gjov og tager 



*) Naar Expositionen er mere østlig eller vestlig, vil lokale Forhold være 

 afgørende for Fugtighedsgraden og dermed for Vegetationen (cfr. G. Jensen, 

 Î897, p. 192, og Ostenfeld 1901, p. 33). 



Botanisk Tidsskrift 28. Bind. 7 



