— 106 - 



k. Til de egentlige Klipperevners Formation, den 

 egentlige Ghomofytformation, hører følgende Arter af 

 Blomsterplanter og Bregner 1 ): Sedum rhodiola, Oxyria digyna y 

 Armeria, Plantago maritima, Cochlearia officinalis forma, Saxifraga 

 cæspitosa, S. oppositi folia, samt i mindre udpræget Grad: Draba 

 hirta, Silène acaulis, Alchimilla alpina, A. fœroënsis, Juncus tri- 

 fidus, Polypodium vulgare, og af Græsser: Poa glauca og Festuca 

 rubra; endelig maa maaske herhen regnes de sjældnere Arter Dry as 

 oclopetala, Salix glauca og Papaver radicatum, af hvilke tre egentlig 

 næppe nogen er Ghomofyt i Lande, hvor den er almindelig. 



Fælles for alle de tokimbladede Arter er en kraftig Pælerod, 

 der gaar dybt ned i Klippesprækkerne, fæstner Planten godt mod 

 mekaniske Angreb og endvidere er i Stand til at hente Vand i 

 stor Dybde, samt sagtens ogsaa er af Betydning som Reservoir for 

 Vand og Oplagsnæring. Et andet Fællestræk er, at næsten alle er 

 udprægede Xerofyter; navnlig er Sukkulens til Stede hos et stort 

 Antal, andre har smalle Blade eller tæt Haarklædning (Saxif. cæspi- 

 tosa, Draba hirta, delvis de to Alchimillæ). De fleste er Roset- 

 planter, men derfra gives dog Undtagelser, f. Ex. Sedum rhodiola, 

 Saxifraga oppositifolia. Af de enkimbladede er Poa glauca et ud- 

 præget Tuegræs, Festuca rubra derimod har underjordiske Vandre- 

 skud, hvorved den bliver i Stand til at danne tætvævede Græs- 

 tæpper (sé Fig. 23), og Juncus trifidus har en vandret, underjordisk 

 Rodstok, hvis Skud dog er saa kortleddede og tætstillede, at 

 Planten, biologisk set, er stavnsbunden; en vandret Rodstok har 

 endelig ogsaa Polypodium vidgare. Saa vel denne sidste som 

 Festuca rubra er Planter, der tillige fmdes i andre Formationer, 

 navnlig er Feshica rubra en allestedsnærværende og i højeste 

 Grad foranderlig Art; det vil derfor være tilladeligt at se bort fra 

 dem ved Betragtningen af de egentlige Chomofyter. Derved opnaas, 

 at vi kan sige, at alle Ghomofyterne er Tueplanter, oftest Roset- 

 planter og med lang og kraftig Pælerod. Da disse Planter følgelig 

 mangler Evnen til at formere sig ad vegetativ Vej, sker For- 

 meringen udelukkende ved Frø, og i Overensstemmelse hermed 

 er Blomstring og Frøsætning rigelig hos alle de nævnte Arter; de 

 fleste hører til de forholdsvis tidlig blomstrende Arter, hvis Frugt- 

 sætning ogsaa falder paa et forholdsvis tidligt Tidspunkt. Der er 2 ) 



1 ) Mosserne maa jeg desværre her og for de to følgende Formationers Ved- 

 kommende sé helt bort fra. 



2 ) Hos Alchimillerne dannes Frøene apogamt. 



