— 110 — 



3. Formationer paa Hejfjældet. 



(Alpine Formationer.) 



Paa Grund af Fjældenes geologiske Bygning findes der næsten 

 altid en Fiade, et Plateau, foroven, og fra denne Flade falder 

 Fjældet af mod Havet eller Dalene i Afsatser, saaledes som ovenfor 

 omtalt under Behandlingen af Klippevegetationen. Større Afsatser 

 bliver ensbetydende med Flader i et lavere Niveau end Topplatauet r 

 medens smaa Afsatser kommer ind under Begreberne Hamre og Liei\' 



Vi skal her udelukkende beskæftige os med Vegetationen paa 

 Fladerne (Fjældplateauerne), idet vi for den øvrige alpine Vegetation 

 henviser til den forudgaaende Skildring af Græsliformationen og 

 Klippevegetationen. Fladerne ligger i en ret forskellig Højde over 

 Havet: de laveste 2—300 M. og de højeste 7—800 M.; men Vege- 

 tationen er i det væsentlige den samme, dog aftagende i Frodighed 

 og Artsrigdom opefter. 



Klimaet paa Fjældet har vi desværre ingen meteorologiske 

 Data for; men sikkert er det, at det er mere raat end i det lavere 

 Land. Temperaturen er lavere, saaledes at den kolde Tid varer 

 længere, og Som ren er mindre varm. Taage er hyppigere og 

 følgelig er bl. a. Lyset ringere. Endelig virker Stormene med 

 større Kraft henover Højfjældets Vidder. Alt i alt er Livskaarene 

 haardere for Planterne, og deraf følger, at de Arter, der kan trives 

 her, er færre end i Lavlandet og delvis andre. 



Den Planteformation, der er den mest udbredte paa Færøernes 

 Fjældvidder, er Fjæl dm arken, saaledes som den er karakteriseret 

 først af Warming (1888, p. 68) og senere i hans Aand af andre 

 Skildrere af nordisk Plantevæxt. Ud fra denne Formation maa 

 man tænke sig de to andre, frodigere, Fjældkæret og Grim mi a - 

 heden, dannede. Det vil derfor være naturligst at tage Fjæld- 

 marken op til Behandling først og ikke — som ved de subalpine 

 Formationer — gaa frem efter Vandindholdets Mængde. 



a. Fjældmarken. 



Fjældvidderne er paa Færøerne oftest næsten nøgne; Klippe- 

 massen kommer til Syne for Øjet som Smaaholme i et Hav af 

 Grus, dannet ved Erosionens kraftige Indvirken paa den forholdsvis 

 let hensmuldrende Basalt. Paa andre Steder er der næsten intei 

 Erosionsmateriale, men kun den faste Klippe, der danner en ujævn 

 Flade. Dette Øde oplives hist og her af enkelte Planter, der 

 frister Livet i Smaafordybninger i Klipperne eller i Læ af Stene.. 



