— 115 — 



Lotus corniculatus og Viola tricolor, antager i den levende Klit (sé 

 Warming, Bot. Tids., Bd. 21, 1897, Fig. 7, p. 82, og V.Witt rock, 

 Acta Horti Bergiani, Bd. 2, Nr. 1, Fig. 4, p. 45), og Livskaarene 

 frembyder jo ogsaa betydelige Ligheder. 



Der er blandt de nævnte Arter ingen med udpræget Vandre- 

 evne (Luzula arcuata?), og overhovedet meget faa formerer sig ad 

 vegetativ Vej, frasét Pseudoviviparien. En Art som Agrostis canina 

 optræder i Fjældmarken saaledes i en Form, der er udpræget tuet 

 og med faa og korte Udløbere. 



Nogle af de ovennævnte Arter med den mangegrenede Væxt 

 kan dog formere sig ved, at Grenene slaar Rod og derefter mister 

 Forbindelsen med Moderplanten, f. Ex. Cerastium og Arabis petræa. 



Formeringen sker imidlertid næsten udelukkende ved Frø (eller 

 Bulbiller), og saavel Blomstring som Frugtsætning er i Overens- 

 stemmelse hermed rigelig. De tokimbladede Arters Blomster er alle 

 Insektblomster, dog mest aabne og let tilgængelige, og Selvbestøv- 

 ning kan vist finde Sted hos de fleste ; alle de enkimbladede er Vind- 

 bestøvere. Mærkelig er det forholdsvis store Antal Arter med Bulbil- 

 dannelse : Sedum villosum, Polygonum viviparum, Festuca ovina, Aira 

 *cæspitosa alpina samt undertiden Aira flexuosa og Agrostis canina. 

 Ganske enestaaende er den enaarige Koenigia islandica; om For- 

 aaret (April — Maj) ser man dens smaa, rødlige Kimplanter i Mængde 

 paa ganske bar Bund, hvor der kort Tid i Forvejen har staaet 

 Vand; den naar i den korte Sommer at sætte Blomst og Frugt i 

 Mængde, men har rigtignok ogsaa økonomiseret paa alle Maader 

 med Hensyn til sin vegetative Udvikling; den er sikkerlig Selv- 

 bestøver. 



b. Fjældkæret. 



I Fordybninger paa Fjældplateauerne samles der naturligvis 

 Vand ved Tilløb fra Omgivelserne, og hvis Afløbsforholdene ikke 

 er gunstige, bliver det staaende og danner en lille Sø eller et lille 

 Kær. Det er dog faa Søer, der ligger paa Vidderne, og de er i 

 Henseende til Vegetation ikke i nogen væsentlig Grad afvigende 

 fra Søerne i de lavere Egne, blot endnu fattigere end disse ; forøvrigt 

 findes der næppe nogen egentlig Sø højere end 2 — 400 M. o. H. 



Kærene derimod er mere almindelige, omend de kun spiller 

 en ringe Rolle i Forhold til de talrige Kær i Lavlandet. De ligner 

 oftest disse i høj Grad, og kun enkelte højere liggende afviger ved 

 deres Artssammensætning lidt fra Lavlandets, saaledes som de er 



8* 



