— 125 — 



vi kender den nøjagtigere, hvad de egentlige Kulturformationer 

 angaar. 



Den største Del af Kulturlandet paa Færøerne er den ind- 

 hegnede Hjemmemark, der gaar under Navnet Bø eller, hvis den 

 først i nyere Tid er indtaget til Kultur, Trø; da Adskillelsen mellem 

 •disse to Begreber kun er juridisk, benyttes her i Afhandlingen 

 Ordet Bø som omfattende saavel den egentlige Bø som Trøen. 



Oplysninger om, hvordan Kulturen foregaar 1 ), finder man dels 

 i ældre Bøger (Landt's Beskrivelse f. Ex.), dels i Artikler fra nyere 

 Tid, f. Ex. af L. Bergh (1906) og af P. F ei lb erg (spredte Bemærk- 

 ninger i hans Skrift „Fra Lier og Fjælde"); endelig har jeg under 

 mit Ophold i Torshavn i 1903 faaet værdifulde mundtlige Oplys- 

 ninger af Kongsbonde Just Jacobsen. 



Den første Foranstaltning, der gøres, naar nyt Land tages ind 

 til Dyrkning, er at indhegne Jordstykket med et Stengærde for at 

 give Plantevæxten Fred for Faarenes stadige Afgræsning. Dernæst 

 jævnes Overfladen ved Fjærnelse af løse Sten og i nogen Grad ved 

 Planering; der graves Grøfter og undertiden afskrælles Græstørven, 

 og de derved og paa anden Maade samlede mindre Sten lægges i 

 ot Lag paa Underjorden, hvorpaa Græstørven med Græsset nedad 

 lægges ovenpaa; ved denne Fremgangsmaade opnaas dels at kvæle 

 Græsvæxten, dels en brugelig, omend primitiv Dræning. Græstørven 

 hakkes derefter nogenlunde igennem, og „Ageren" er færdig til 

 Kultur. Er Arealet meget fugtigt, benyttes ofte en ganske ejen- 

 dommelig Metode til at faa „Agrene" saa lidt sumpede som 

 mulig. Ved Gravningen og Vendingen af Græstørven sørger man 

 nemlig for, at Overfladen af hver Ager, der stedse er smal, ofte 

 ikke en Gang 3—4 Meter bred, bliver hældende; som P. Feilberg 

 meget malende skriver (1900, p. 158): „Tværsnittet af en færøsk 

 Græsmark viser Profiler af en Bække store Savtænder; hver Ager 

 bestaar af en opstigende Skraaning, foroven sluttende med en brat 

 Afskæring, der i Beglen forlænges saa meget under Naboagerens 

 nedre Kant, at der dannes en lille Bende for Afledning af Vandet; 

 nu bestaar Kulturen i den simple Operation, at man med nogle 

 Aars Mellemrum, om jeg saa maa sige „filer Tænderne", d. v. s. 

 aftager et Par Fod af den bratte Kant og jævner det afgravede 

 ud over Naboagrens Skraaning." Omstaaende Skema vil tjene til 

 at oplyse denne Fremgangsmaade. 



x ) Sammenlign ogsaa den historiske Oversigt (p. 3 og flg.)- 



