- 173 - 



gælder, at jo stærkere Bølgeslag desto højere Tanglinie. Dette giver 

 sig ikke alene til Kende ved Sammenligning mellem ydre Skær- 

 gaardsøer og beskyttede Kyster i Fjordene ; men ogsaa paa samme 

 Klippekyst ser man, at Algevegetationen naar højere op, hvor der 

 findes Klippekløfter, idet Bølgerne der presses højere op end paa 

 den mere jævne Klippeflade. Det maa derfor anbefales til slige 

 Observationer at vælge beskyttede Steder, hvor den Slags Niveau- 

 forskelligheder ikke er tilstede eller er forsvindende smaa. Paa 

 beskyttede Steder vil man ogsaa i Regelen finde Tangranden dannet 

 af Fucaceer, medens dette i Almindelighed ikke er Tilfældet paa 

 aabne Steder. Dog maa det bemærkes, at det ikke alle Steder er 

 den samme Fucacéart, som vokser øverst, altsaa danner Tang- 

 randen. I Sydgrønland og den sydlige Del af Dansk Nordgrønland 

 er det vel altid Blæretangen (Fucus vesiculosus, mest f. sphærocarpa); 

 men i Uperniviks Distrikt i Nordgrønland mangler saavel denne 

 som Ascophyllum nodosum, og Fucaceerne er ene repræsenterede 

 ved Fucus inflatus, der vokser i et lavere Niveau. Paa den anden 

 Side vokser ved Islands, Norges og andre Kyster ovenfor Blære- 

 tangen Fucus spiralis og Pelvetia canaliculata, som kan taale læn- 

 gere Tids Tørlægning. 



Endvidere er det af Vigtighed at tage Hensyn til Aarstiden, 

 idet Tangranden kan flytte sig i Aarets Løb. Det er vel bekendt, 

 at Algevegetationen særlig paa aaben Kyst rykker langt højere op 

 om Vinteren end om Sommeren. Dette kan ogsaa ses ved vore 

 Kyster, f. Eks. paa Molen ved Hirshals og Frederikshavns Havne- 

 moler, der om Vinteren og Foraaret bærer en sammenhængende 

 Vegetation, for en stor Del bestaaende af Bangia fusco-purpurea, 

 Porphyra og forskellige Grønalger, ovenover aim. Højvandsmærke. 

 Naar der da om Foraaret, som det jo gerne skeer, indtræder en 

 Periode med østlig Vind, der medfører Lavvande og sædvanlig 

 samtidig tør Luft og klart Solskin, vil denne supralittorale Vegeta- 

 tion helt eller delvis forsvinde, idet den tørres ud, dræbes og bleges 

 af Solen. Og denne Skæbne rammer da sædvanlig ogsaa den 

 øverste Del af Fucus-Vegetationen (ved Frederikshavn baade Fucus 

 spiralis og F. vesiculosus), idet de Planter, der i den gunstige Aars- 

 tid har vovet sig for langt op, maa bukke under. Paa den Maade 

 rykker Tangranden ned, og noget tilsvarende gælder andre øvre 

 Grænser paa den tangbevoksede Kyst. Der udsaas en Mængde 

 Algekim ovenfor den Linie, som danner Grænsen for den enkelte 

 Arts stadige Forekomst; under en længere Periode med gunstige 



Botanisk Tidsskrift. 28. Bind. 12 



