— 190 — 



skovene. At hans videnskabelige Virksomhed blev stærkt paa- 

 skønnet ogsaa udenfor Praktikernes Kreds, fik han et Vidnesbyrd 

 om, da han i 1882 blev valgt til Medlem af Videnskabernes Selskab 

 i København. Det var saaledes et stort og nyttigt Arbejde, han i 

 disse Aar udførte paa et Omraade, der laa helt udenfor hans 

 Embedsgerning, og det var derfor naturligt, at hans Stilling ved det 

 afsides liggende Seminarium i Længden ikke tilfredsstillede ham. 

 Han havde jo bestandig savnet Adgang til Bibliotheker og Studie- 

 fæller, og dertil kom nu, at Undervisningen ikke interesserede ham 

 i samme Grad som i de første Aar, da Lærerne selv examinerede 

 til Afgangsexamen og derfor kunde tage Undervisningen frit, hvad 

 Rostrup særlig benyttede sig af, medens Examinationen senere blev 

 udført af en dertil beskikket Kommission, hvad der medførte, at 

 Undervisningen maatte drives mere som „Examenspiskeri", hvilket 

 ikke tiltalte ham. Endelig kom ogsaa de økonomiske Forhold i 

 Betragtning, idet Gagerne ved Statsseminarierne var meget ringe og 

 de politiske Forhold ugunstige for deres Forbedring. Der virkedes 

 imidlertid fra forskellig Side for at skaffe ham en Ansættelse i Kø- 

 benhavn, saaledes at han kunde ofre hele sin Kraft paa det Om- 

 raade, hvor han allerede havde indlagt sig saa store Fortjenester. 

 Endelig lykkedes det, efter Indstilling af Landhusholdningsselskabet 

 og Hedeselskabet, at udvirke, at der i 1883, fra 1. August, blev 

 oprettet en Lærerpost i Plantepathologi for ham ved Landbohøj- 

 skolen, og Aaret efter ansattes han, fra 1. April, tillige som Kon- 

 sulent i Plantesygdomme. Saaledes naaede han da endelig, i en 

 Alder af 52 Aar, en Stilling, som svarede til hans Evner, og for 

 anden Gang faldt det i hans Lod at føre et nyt Fag frem ved den 

 Skole, hvor han kom til at virke, men denne Gang var det en ung 

 Videnskab, som han selv havde været med til at udvikle. 



Rostrups Undervisning ved Landbohøjskolen omfattede baade 

 Landbrugere, Skovbrugere og Havebrugere; først holdtes fælles 

 Forelæsninger for dem alle, senere særlige Forelæsninger for hvert 

 af de tre Fag. Som Led i hans Undervisning fortjener Exkursio- 

 nerne at nævnes, særlig de store, flere Dages Forstexkursioner, hvor 

 hans bedste Egenskaber ret kom til Nytte. En særlig Fortjeneste 

 indlagde han sig ved at skabe en fortrinlig plantepathologisk Sam- 

 ling, som vakte alles, ikke mindst besøgende udenlandske Viden- 

 skabsmænds Beundring. Den 30. April 1889 fik Rostrup kongelig 

 Udnævnelse som Lektor, og den 1. September 1902 blev han 

 Professor. 



