— 195 - 



at tage Del i Foreningens Ledelse, men han var dog paa forskellig 

 Maade et særdeles virksomt Medlem. Da han kom til København, 

 var det naturligt, at man ønskede at sikre sig hans Medvirken i 

 Foreningens Bestyrelse, og han blev da ogsaa i 1884 indvalgt i den 

 som Sekretær, i hvilken Funktion han vedblev indtil 1890. I 1892 

 blev han Næstformand, og Aaret efter, da Professor Lange traadte 

 tilbage, blev han valgt til Formand, en Stilling, som han beklædte 

 til sin Død. 



Rostrup lagde paa mange Maader sin levende Interesse for 

 Foreningen og dens Virksomhed for Dagen. I Plantebytningen har 

 han deltaget vistnok fra sin Indtræden i Foreningen lige til den i 

 Fjor afsluttedes, og han har været en af dens bedste Støtter, særlig 

 ved de mange indsendte Svampe. Han har endvidere udgivet en 

 stor Del af sine rent botaniske Afhandlinger i Botanisk Tidsskrift, 

 i det første Bind saaledes sit første mykologiske Arbejde. Det 

 sidste Hefte af Tidsskriftet, som udkom ganske kort før Rostrups 

 Død, indeholdt hans Arbejde om Gammelmosen ved Lyngby, hvis 

 Udvikling det havde været ham overdraget at forfølge siden 1883. 

 Mærkeligt, at det skulde gaa ham som Vaupell, der tidligere havde 

 haft det samme Hverv, og hvis Arbejde derom, som Rostrup skriver, 

 blev det sidste, der udkom inden hans Død. Det fortjener at 

 nævnes her som et Vidnesbyrd om hans Interesse for Foreningen, 

 at han skaffede den dette Arbejde trykt uden nogen Udgift. — Ogsaa 

 i Exkursionerne var Rostrup en flittig Deltager, særlig efter hans 

 Bosættelse i København, og hans Nærværelse var altid i høj Grad 

 paaskønnet, først og fremmest paa Grund af den fortrinlige Vejled- 

 ning han ydede, men ogsaa paa Grund af den elskværdige Maade, 

 hvorpaa han færdedes mellem Foreningens Medlemmer. Som For- 

 mand virkede han med største Interesse for Foreningens Fremgang 

 i det givne Spor, og hans store Anseelse var utvivlsomt til Gavn 

 for den; bl. a. var han med Held virksom for at skaffe den den 

 forøgede pekuniære Støtte, hvortil den saa haardt trængte. Det 

 Tidsrum, i hvilket han stod i Spidsen for Foreningen, var forholds- 

 vis roligt, uden større Begivenheder eller Stridigheder, men med 

 jævn livlig Virksomhed. At han uden Betænkelighed gik med til 

 at ophæve Plantebytningen, som han selv havde taget saa virksom 

 Del i, vidnede om hans Fordomsfrihed. Indenfor Bestyrelsen gik 

 alt paa bedste Maade. Rostrup havde en egen jævn og rolig 

 Maade at lede Forhandlingerne paa, og han var altid hensynsfuld 

 og taktfuld, saa at der aldrig var mindste Mislyd mellem ham og 



