— 197 — 



kunde ligefrem ikke sige Nej til saadanne Anmodninger, han følte 

 det som en selvfølgelig Pligt at efterkomme dem, og hans Pligt- 

 følelse var meget stor; men han følte tillige Tilfredsstillelse ved 

 at være til Nytte for Andre. Hvad han har udført af ulønnet 

 videnskabeligt Arbejde for Andre er overordentlig betydeligt. 



Rostrup var ingen Ven af mange Ord. Hans Stil var knap 

 og klar, og det samme var Tilfældet med hans mundtlige Foredrag. 

 Dette kunde stundom være noget tørt i Formen, men var ofte 

 fængslende ved Rigdom paa Naturiagttagelse. I Omgang var han 

 jævn og naturlig og ens mod Alle. Han var af et roligt Tempera- 

 ment og et udpræget fredsommeligt Menneske; al personlig Strid 

 var ham i høj Grad imod. Han har deltaget i utallige Diskussioner, 

 men neppe i nogen Polemik. I mundtlige Forhandlinger var han 

 rolig og saglig, og han respekterede altid Andres Meninger. Og 

 førte Forholdene med sig, at disse sejrede, bøjede han sig loyalt 

 derfor. Han kendte ikke til Svig og indlod sig aldrig paa Intriger, 

 og nød derfor almindelig Anseelse som en overordentlig retsindig 

 Karakter. Og disse Egenskaber gjorde ham særlig skikket til at 

 tage Sæde i de mange Komiteer, Kommissioner og Udvalg, hvoraf 

 han var Medlem, og hvor hans Nøgternhed, hans praktiske Erfaring 

 og sunde Omdømme kom til stor Nytte. Men Rostrup var ikke 

 alene et usædvanlig omgængeligt Menneske, han var ogsaa selska- 

 belig anlagt; i København aabnede hans og hans Hustrus gæstfrie 

 Hjem sig for en talrig Kreds af Venner, som satte stor Pris paa 

 at komme i dette Hjem, hvor der herskede en fornøjelig og utvungen 

 Tone. Ogsaa udenfor Hjemmet var han glad ved at være med i 

 en hyggelig Vennekreds, og det bør nævnes, at han havde lige saa 

 mange Venner mellem de unge som mellem de gamle; han befandt 

 sig vel i de unges Kreds, og der var aldrig Tale om, at han virkede 

 trykkende paa disse ved sin Nærværelse. 



Rostrup ægtede den 26. Marts 1861 Betty Caroline Kielsen, Datter 

 af fhv. Kolonibestyrer O. V. Kielsen. Uden at komme ind paa 

 Familielivet, som ligger udenfor Rammen af denne Skildring, skal 

 blot bemærkes, at hans Hustru var ham en trofast Støtte saavel 

 under de ret trange Kaar i Skaarup som senere i København, indtil 

 hun i Efteraaret 1905 kastedes paa et smertefuldt Sygeleje, som 

 endte med Døden i Februar 1906. Huset styredes det sidste Aar 

 af hans Datter, som næsten bestandig var om ham, saavel i Hjem- 

 met som ude. 



Rostrups Helbred var i det hele godt, og da han passerede 



