— 287 — 



Bygningstræk, der lader os forstaa, hvorfor netop de i et givet 

 Plantesamfund forefundne Likener formaar at føje sig under de dér 

 tilbudte Livskaar. Inden jeg gaar til Behandlingen af de enkelte 

 Plantesamfund maa jeg dog give en lille Oversigt over visse For- 

 hold, som er nødvendige for Forstaaelsen af det følgende, og da 

 navnlig en Karakteristik af Likenernes biologiske Type. 



2. Karakteristik af Likenernes biologiske Type. 



Likenerne er stedsegrønne, vist nok alle fleraarige Planter 

 (maaske med meget faa Undtagelser), der benytter hvert gunstigt 

 Øjeblik hele Aaret rundt til at udføre deres Livsprocesser (Assimi- 

 lation etc.). Hvileperioder (i Analogi med Løvfald og Vinterhvile 

 etc. hos de højere Planter) findes ikke, i hvert Fald ikke hos Li- 

 kener under vore Breddegrader. Periodiske Fænomener er i det 

 hele lidet kendte (om vel næppe helt manglende) og angaar vist- 

 nok mest Reproduktionsorganerne, men er ogsaa for disses Ved- 

 kommende lidet kendte: 



Hovedtrækkene af deres Biologi er disse: Vandoptagelse 

 sker gennem hele deres Overflade og er ikke lokaliseret til enkelte, 

 rodlignende Organer, om end i visse Tilfælde enkelte Dele af Thai- 

 lus har større Evne til at opsuge Vand end andre. De fleste Li- 

 kener lever paa en fysiologisk Tørbund (Træstammer, Sten o. s. v.) 

 og faar oftest intet andet Vand end Regn, Dug og Taage. De er 

 saaledes Xerofyter. Større Mængder af Vand fremmer Gonidiernes 

 Vækst og Delingshastighed og fører i ekstreme Tilfælde til Dannel- 

 sen af Isidier og Soredier. Vandafgivning (ved Transpiration) 

 sker gennem hele Overfladen og foregaar (ligesom Vandoptagelsen) 

 meget hurtigt. Ingen Liken er i Stand til at fastholde Vand i 

 længere Tid, Sukkulenttypen eksisterer ikke inden for disse Planter. 



Til at forhale Transpirationen tjener Barklag (Hudvæv) af tæt- 

 vævede Hyfer, der ligger som et Lag hen over Gonidielaget. Den 

 Forhaling af Udtørringen, som betinges af Barklaget, er forskellig i 

 Varighed efter dettes Tykkelse ; meget lang er den aldrig. Er Li- 

 kenen saftspændt og stærkt assimilerende i Morgentimerne efter 

 Nattedug eller R.egn, vil den allerede faa Timer efter være ud- 

 tørret og Assimilationen betydeligt nedsat (Jumelle 1892). Bark- 

 laget umuliggør den pludselige Udtørring, medens Evnen til at 

 modstaa den ofte langvarige og intensive maa søges i endnu 

 ukendte, intracellulære Egenskaber. 



Overfor Lyset reagerer Likenerne meget tydeligt: Alle er foto- 



