— 304 — 



I det hele og store er de fleste Jordlikener opret-buskformede, 

 og denne Busk form er sikkert erhvervet til Livet paa Heden (eller, 

 — da ingen af vore Likener er endemiske — , til lignende Plante- 

 samfund), og deres lodrette Vækst skyldes vel oprindelig de samme 

 Agentier, der har givet de fleste Planter den oprette Bygning i 

 Kapløbet mellem Individerne og Individets Enkeltdele efter Lyset, 

 Energikilden. 



Skorpelikener finder vanskelig Plads: Under Lyngbuske er der 

 for mørkt, mellem Lyngbaske regerer Rensdyrlav og andre Thamno- 

 blaster, der ikke tillader Nærværelsen af nogen Skorpelav. Disse 

 forekommer derfor kun, hvor Lyngen og Busklaverne ved Hede- 

 brande, Lyngskrælning etc. er foreløbigt fjernede, og danner dér 

 ephemere Bevoksninger, som før eller senere dræbes af den paa 

 ny indvandrende Lyng; eller de lever paa Grøftekanter og lign. 

 Steder, der kunstigt holdes fri for deres overmægtige Konkurrenter, 

 eller endelig paa meget tørre Bakker, der ikke er nogen gunstig 

 Vækstplads for Lyng og Rensdyrlav. 



Vi kan altsaa resumere Konkurrenceforholdet saaledes: 

 Hvor Jorden er god, er Lyngen tæt, Likenerne udelukkede af Lys- 

 mangel. Hvor Jorden er mindre god, er Lyngen mere spredt, og 

 oprette Busklikener kan være stærke nok til at klare sig Side om 

 Side med Lyngen. Hvor Jorden er endnu daarligere (tørre Indsands- 

 klitter etc.), vantrives baade Lyng og Rensdyrlav; her kan derfor 

 Skorpelikener trives mellem de meget spredt voksende Busklikener. 

 Som det ses, afhænger Likenvegetationens Udseende næsten alene 

 af Lyngens Trivsel, og denne i sidste Instans af rent uorganiske 

 Agentier (Fugtighedsforhold etc.). Konkurrenceforholdet er saaledes 

 det langt dominerende og afgør i Hovedsagen hele Likenvegetationens 

 Habitus, — selvfølgelig dog inden for de Grænser, som Likenernes 

 Evne til at taale Hedernes Lys- og Tørhedsforhold forudsætter. 



Efter at hermed Konkurrenceforholdet er beskrevet, mangler 

 blot Omtalen af Likenernes Tilpasninger til andre, ydre Faktorer, 

 geognostiske og atmosfæriske. 



Fasthæftningen til Substratet sker hos Skorpelikenerne 

 (tillige med Bæomyces og Sphyridium) ved at hele deres Basalparti 

 sender Hyfer ned i Jorden og indvæver dennes Humus- og Sand- 

 partikler i et mere eller mindre tæt Væv. Cetraria islandica synes 

 at være meget ufuldkomment fæstet; Peltigera har lange Rhiziner; 

 Gladonierne og Gornicularia har i mange Tilfælde de vel kendte 

 Hyfepensler. 



