— 320 — 



fra Prof. C.V. Prytz ikke helt igennem rigtig, og desuden mangler 

 de efter Vaupells Tid indførte Træarter. Efter Prytz skal vore 

 Træer ordnes saaledes: Ædelgran, Rødgran, Bøg, Lind, Avn, Bjærg- 

 fyr, Løn, Aim, Eg, Ask, El, Pil, Birk, Asp, Lærk. Se ogsaa War- 

 ming 1895, S. 13. 



De enkelte Træarter behandles nedenfor i den anførte Orden; 

 jeg bemærker dog her, at selvfølgelig ikke alle de samfunddannende 

 Træarter har kunnet omtales, da et saadant Arbejde vilde kræve 

 en enorm Tid. Her gennemgaaes derfor ret indgaaende de mest 

 udbredte Skovarter, medens de mindre væsentlige er sat i Paren- 

 thes og kun behandles ganske kort; af flere af de ovennævnte 

 Træer ejer vi overhovedet ikke her til Lands normale Skove. 



(1. Ædelgran [Abies pectiuata DG.]). 



Ædelgran dækker hos os knap 1 Kvadratmil Land. En samlet 

 Bevoksning har jeg haft Lejlighed til at undersøge i „Kongelunden" 

 og kan meddele om dens Naturhistorie, at den kaster mere Skygge 

 end Rødgran, hvorfor Skovbunden er næsten vegetationsblottet og 

 Træstammerne likenfrie ligesom hos Rødgran. 



Fritstaaende Ædelgran, der er blevne lysstillede ved at Nabo- 

 træerne er fældede, har derimod — ganske i Samklang med det 

 rigelige Lys — en tæt Vegetation af Likener (Bladlikener); saaledes 

 fandt jeg i Tisvilde paa fritstaaende, højstammede Ædelgraner en 

 mægtig Vegetation af 



Ramalina polymorpha sbsp. farinacea L. 

 Evernia Prunastri L. 

 Parmelia saxatilis L. 

 Variolaria amara Ach. 

 Lecanora subfusca L. 



— varia v. straminea Stenh. 



Paa Randtræerne i en lukket Vegetation i Kongelunden, hvor Skov- 

 bunden var dækket af Naale, Mos og Græs og hvor Plantagens 

 indre Træer var ganske likenfrie, fandtes rigelige Mængder af Evernia 

 Prunastri, Parmelia physodes, Ramalina polymorpha sbsp. fastigiata. 



løvrigt ligner denne Træart Rødgran saa meget i Skyggegiv- 

 ning og alle saadanne Forhold, der influerer paa Likenvegetationen, 

 at der ikke behøves en udførlig Skildring af dens Naturhistorie, 

 men blot en Henvisning til Omtalen af den hos os langt mere ud- 

 bredte Rødgran. Jeg pointerer her blot, at Hovedreglen for det 

 sunde Ædelgransamfund er: Ingen Likener paa Jordbunden eller 



