— 331 — 



lige saa vel som Cladonia rangiferina er Hedens, dækker ofte 

 Skovens Stammer i hele deres Udstrækning og giver dem et blegt, 

 graagrønt Farveskær, vidt forskelligt fra den mørke Granskovs rød- 

 lige, likenfrie Stammer. — Disse nævnte Arters anatomiske Bygning 

 stemmer nøje overens med de fremhævede Træk i Muldskovens 

 Naturforhold, thi 1) Barklag (Beskyttelse mod Lys og Tørke) 

 mangler eller er svagt udviklede. 2) Beskyttelsesfarver (mod 

 for stærkt Lys) er saa godt som ukendte; Arter, der dels lever i 

 Bøgeskoven dels paa lysere Vækstpladser, er blege i Skoven, kraftigt 

 farvede paa de lyse Lokaliteter (saaledes f. Eks. Parmelia olivacea). 

 3) Gonidiernes Vækst er hos Muldskovens Likener — som Følge 

 af den store Fugtighed — langt mere begunstiget end paa det aabne 

 Land; vi finder derfor en vidt udbredt Dannelse aflsidier og So- 

 re di er eller endog fuldstændig Misdannelse til Lepraria. — Paa 

 en Vandring fra Skovens Indre ud mod dens Udkanter kan man 

 iagttage en meget tydelig Skiften i Likenfloraen , ganske overens- 

 stemmende med det forøgede Lys: Inderst sidder de tyndbarkede 

 eller barkløse, blege, sorediøse Individer og Arter, mod Udkanten 

 tiltager de mere tykbarkede (Pertusaria, Parmelia, Evernia). 



Jeg gennemgaar her Karakterlikenerne og enkelte af de mindre 

 hyppige Arter lidt nærmere, stadig under Henvisning til Figurerne. 



Cladonia fimbriata (L.) Fr. sidder fortrinsvis paa lyse Steder i 

 Skoven, hvor den breder sig ud over Mosset ved Træets Fod eller 

 paa Stammens opadvendende Side. Mangler Barklag og Beskyttelses- 

 farver. Rigelig Sorediedannelse. — Evernia Prunastri L. er ligeledes 

 lyselskende. Hvor der er fugtigt, bliver den næsten uformelig af 

 Isidier; paa lysstillede Morbundsbøge kan den dække Stammerne 

 som et tæt Laad og mangler her Isidier, (Følge af mindre Fugtig- 

 hed). — Evernia furfur acea L. er ikke saa hyppig som foregaaende 

 Art, men optræder paa ganske de samme Steder. — Xanthoria 

 jtarietina L. er udpræget fotofil; forekommer alene paa Morbøg, 

 hvortil dens Barklag henviser den. — Parmelia Acetabulum (Neck.) 

 Dub. er sjælden i Bøgeskoven ; jeg har truffet den en enkelt Gang 

 paa Morbøg, hvortil dens Barklag henviser den. — Parmelia olivacea L. 

 forekommer igennem hele Skalaen af Danmarks Likenvækstpladser, 

 fra den mørkeste Bøgeskov, der overhovedet tilsteder Likenvækst, 

 og til den sollyseste Landevejspoppel eller Gærdesten. Varierer 

 derfor stærkt: Isidiedannelse kan i Bøgeskoven gøre den ganske 

 deform og Farven er bleg. Paa de tørre og lyse Lokaliteter er 

 Farven mørk, Isidiedannelsen tilbagetrængt eller manglende. — 



