— 338 - 



Bøgene i vore Skove, de lave, forkuede Krat paa Hederne, er de 

 sidste levende Minder om den Tid, da dette Træ med den rige 

 Bundflora herskede. Bøgen har forlængst bredt sig paa dens Be- 

 kostning. Det er Vaupells Fortjeneste at have beskrevet denne 

 Kamp i dens Enkeltheder og paapeget Aarsagen til Bøgens Sejr. 



Egeskovens Likenvegetation er selvfølgelig forskellig efter Skovens 

 Karakter. De nogenlunde rene Bestande, som her kommer i Be- 

 tragtning, er Krattene og de Egeplantninger, som er anlagte i Tiden' 

 mellem 1765—1815 (se Hauch & Oppermann 1. c. pag. 272), medens 

 de spredte Ege i Bøgeskoven selvfølgelig ikke giver Oplysninger om 

 Ege samfundet som Vært for Likenepifyter. 



Egehøj skoven. Den højstammede Egeskov, som findes 

 rundt om i Landet , har jeg mest haft Lejlighed til at undersøge 

 i Jægersborg Dyrehave. Jordbunden er muldet (og med talrige 

 Muldvarpeskud), dækket af Løv og (i Maj) med en rig Flora af 

 Anemone nemorosa, en Del Græsser, Mercurialis perennis, Urtica 

 dioica — samt hist og her en Plet Atrichum undulatum og Hylo- 

 comium squarrosum. Bundfloraens hele Fysiognomi har altsaa 

 meget til fælles med Bøgemuldens. Som Følge af Løvdækket 

 og Regnormenes Færden mangler ogsaa her Likenerne 

 fuldstændigt. 



Egen er jo et udpræget Lystræ, gennemlader meget Lys gennem 

 Kronen ned paa Stammerne og Skovbunden. Dette giver sig tydeligt 

 til kende i den Likenvegetation, som findes paa Stammerne. Disse 

 er ved Foden og paa de opadvendende Sider delvis dækkede af 

 Mos (Stereodon cupressiforme), hen over hvilket breder sig Cladonia 

 fimbriata og Lepraria. Barken er dybt sprukken og ganske dækket 

 af Lepraria (muligvis mest sterile, leprøse Caliciaceer) og Caliciaceer 

 (Cyphelium chrysocephalum og Calicium hyperellum) samt for en stor 

 Del af Evernia Prunastri ; desuden er der mellem disse indblandet 

 rigelig Pertusaria communis, Variolaria og Lecidea quernea. Par- 

 melia olivacea og Lecanora subfusca er sparsomme. Karakter- 

 trækkene er altsaa: Rigelig Evernia Prunastri, Mosser og Lepraria 

 og Galiciaceer, Mangel paa de erfaringsmæssigt xerofileste og mest 

 lyssøgende Likener som Ramalina, Parmelia physodes, saxatilis etc. 

 Vi skal her diskutere disse Træk nøjere. 



Den her skildrede Flora er tydelig rigere paa fotofile Likener 

 end Bøgemuldskoven. Navnlig er Evernia Prunastri et klart 

 Indicium paa intensivere Lys. Dette er let forstaaeligt , naar vi 

 husker, at Vaupell har paavist, at Egen gennemlader langt mere 



