— 344 — 



Det kan endnu tilføjes, at de i Egekrattene indblandede andre 

 Træarter oftest har en med Egene overensstemmende Likenvegeta- 

 tion. Saaledes fandt jeg paa: Salix, Usnea barbata, Ramalina, 

 Xanthoria parietina, Lecanora subfusca, Lecidea parasema; paa 

 Juniperus communis, Usnea, Ramalina, Parmelia saxatilis, Evernia 

 Prunastri, Cetraria sæpincola, G. juniperina, Lecanora varia; Be- 

 tula odorata, Ramalina, Parmelia saxatilis, physodes, olivacea, Phy- 

 scia stellaris, Lecanora subfusca, Lecidea parasema; paa Sorbus 

 Aucuparia, Ramalina, Parmelia saxatilis, olivacea, Xanthoria, Leca- 

 nora subfusca, Lecidea parasema; paa Populus tremula, Ramalina, 

 Usnea, Physcia obscura, stellaris, Xanthoria, Parmelia physodes, 

 olivacea, saxatilis, Lecanora subfusca og Variolaria). 



8. Ask (Fraxinus excelsior L.) 



Forefindes ikke som store, sammenhængende Skove her i Landet. 

 Mest optræder den som Smaaholme i større Skovstrækninger. Hist 

 og her ses den som Allétræ. Da de to Typer: Samfundsask og 

 fritstaaende Ask er meget forskellige, gennemgaaes de nøjere her, 

 idet vi derved faar Lejlighed til at se et nyt Eksempel paa Liken- 

 vegetationens paafaldende Varieren efter Substratplantens ydre Kaar. 



Askeskoven har jeg haft Lejlighed til at studere nøjere flere 

 Steder i Nordsjælland. Et enkelt Sted har jeg (April 1900) noteret 

 en Rundvegetation af Urtica dioica, Lampsana communis, Geum, 

 Epilobium, der staar i en vaad, muldet og blød Jord med rigeligt, 

 vissent Askeløv. Træet forekommer paa andre Steder sammen 

 med en Rundflora af Græs (Hauch & Oppermann 1. c). Overalt, 

 hvor jeg har undersøgt Askebevoksninger, har Runden været likenfri. 



Træerne selv er glatbarkede og vedbliver ofte at være det op 

 i en høj Alder; undertiden kan de have svagt sprukken Periderm. 

 Jeg har fortrinsvis studeret ret unge Træer, der altid har vist sig 

 dækkede af Lecidea parasema sbsp. enter oleuca v. elæochroma Ach., 

 hvorimellem en Del Graphis viridis, Lecanora subfusca, Pertmaria 

 communis (med sbsp. leioplaca) samt Parmelia olivacea, altsaa en 

 typisk Ungtræ- Vegetation af Skorpelikener. Ældre Samfundsask 

 har jeg kun set lidet til ; de var dækkede for en stor Del af Ever- 

 nia Prunastri. Asken gennemlader noget mere Lys end Egen. 

 Dens Vegetation (navnlig Evernia) viser ogsaa dette; dog adskiller 

 den sig fra Egen ved sin Mangel paa Lepraria og Galiciaceer, — et 

 Forhold, som dog er let forstaaeligt, naar man tager i Retænkning, 

 at Askens Bark er glat og tør, Egens sprukken og mere fugtig. 



