— 352 — 



fra fritstaaende Træer, viser det sig, at de første er tyndbarkede 

 (eller barkløse), de sidste tykbarkede. — Dette er Hovedpunkterne 

 i Variationerne hos det af en enkelt Træart sammensat Samfund. 



Ganske analoge Forhold viser sig, naar vi undersøger og 

 sammenligner normale (o: middeltætte og sunde) Træsamfund af 

 forskellige Arter med hinanden. Vaupell har da paavist, at 

 de forskellige Træarter har højst forskellig Evne til at kaste Skygge. 

 Efter dette Forhold har han angivet Træerne i en Lysrække, der i 

 det hele og store vistnok er rigtig, men dog — ifølge G. V. Prytz 

 skal ændres noget, saa at Rækken bliver denne: Abies pectinata, 

 Picea excelsa, Fagus silvatica, Tilia, Garpinus Betulus, Pinus rnon- 

 tana, Acer, Ulmus, Quercus, Fraxinus, Alnus, Salix, Betula, Popu- 

 lus, Larix, idet vi begynder med det stærkest skyggende Træ og 

 ender med det mindst skyggende. — Desværre ejer vort Land ikke 

 Samfund af alle disse Træarter; af nogle findes alene fritstaaende 

 Træer, af andre findes kun en Del Individer, indblandede i frem- 

 mede Samfund. Saa vidt har jeg dog kunnet undersøge normale 

 Samfund, at jeg har fundet som Regel: 



1) De lyssvageste Samfund (Abies pectinata, Picea excelsa 

 etc.) er li ken frie. 



2) De noget lysere (vist nok fra Fagus til Alnus, begge incl.) 

 har en Flora af mesofile Skorpelikener, medens Bladlikener er 

 meget lidt fremtrædende. 



3) De lysstærkeste (Betula, Populus, Larix) har en Flora af 

 Bladlikener. 



Som det ses er denne Lov ganske analog med Loven om Epifyt- 

 vegetationens Varieren inden for det af een Art bestaaende Sam- 

 fund, alt efter som dettes Stammetæthed og Skyggeevne er større 

 eller mindre. 



Saa vidt de fuldt udviklede Træsamfund. Alle Træer 

 gennemløber imidlertid en Udvikling m. H. t. den paa dem siddende 

 Likenvegetation. De yngste Træer med helt eller for en stor Del 

 intakt Epidermis eller ung Periderm er altid ganske likenfrie. Men 

 efter Træets hele Sundhedstilstand indfinder sig før eller senere en 

 Likenvegetation og denne bestaar uden Undtagelse altid af 

 Skorpelikener, ligegyldigt om Træet staar i en skyggefuld Skov 

 eller ved en solbrændt, vindaaben Landevej. For mange Træers 

 Vedkommende er denne indledende Flora alene sammensat af 

 Lecidea parasema sbsp. enteroleuca v. elæochroma og Lecanora 

 subfusca sbsp. albella; dog veksler dette en Del. — Først efter- 



