— 364 - 



Collema flaccidum Ach. (mellem Mos) Pyrenopsis impolita Th. Fr. 

 Leptogium lacerum Sw. (mellem Mos). — pulvinata Schær. 

 Porocyphus areolatus Körb. Ephebe pubescens L. 



Tavlerne og Figurforklaringerne giver Detaillerne i disses Ana- 

 tomi. Deres Tilpasningsforhold etc. er i øvrigt angivne i Hoved- 

 trækkene i det foregaaende. 



c. Stenslettelikener. Som bekendt er Stensletterne i Jyl- 

 lands Klitstrækninger (og Jndsandene) større eller mindre Flader, 

 belagte med ret smaa Sten, der er bleven tilbage ved, at Sandet 

 er blæst bort fra dem. Stenene selv er blankt polerede af det 

 Sand, der atter og atter stryger hen over dem selv i svag Blæst; 

 en smuldrende og korroderet Forvitringsskorpe mangler dem ganske. 

 Endnu den Dag idag øver Sandet sit Værk paa mange af Sletterne, 

 medens andre af dem er tilplantede eller af sig selv er bleven dækkede 

 med en tarvelig Vegetation og saa vidt unddragne Sandflugtens 

 Virkninger, at Likenerne der har faaet Ro til at udfolde sig i rige- 

 ligere Mængde ganske som paa faststaaende Fjæld. — Her omtales 

 alene de endnu fygende Stensletter. 



De økologiske Faktorer , som væsentligst faar Betydning for 

 Likenvegetationens Udseende er hovedsagelig disse : 1) Atmosfæriske 

 Ejendommeligheder — som for de ovenfor gennemgaaede Urfjælds- 

 likener; (Tilpasningerne dertil: Feltdannelse, Tykbarkethed , ofte 

 stærke Farver, Mangel paa Leprøsitet og Sorediedannelse). 2) Sand- 

 slid. — Den indbyrdes Konkurrence mellem Arterne er forsvin- 

 dende lille, da de overhovedet sjældent danner sammenhængende 

 Bevoksninger. Derimod spiller Sandsliddet en stor Rolle, som maa 

 omtales nærmere. Sandet polerer stærkest paa Stenenes Vestsider 

 som Følge af den herskende Vindretning. Meget ejendommeligt er 

 det at se, hvorledes Likenerne meget ofte kryber i Læ paa Stenenes 

 Østside; dog er dette ikke konsekvent gennemført; selvfølgelig vil 

 Likenkim, der er saa heldige at blive udsaaede paa Stenene i en 

 vindstille Periode, saa at de naar til at spire og fasthæfte sig, inden 

 Vinden atter tager fat, kunne komme til Udvikling hvorsomhelst, 

 forudsat at de forøvrigt er i Stand til at regenerere det Slid, som 

 Sandet udfører paa deres Barklag. 



Som anført slider Sandet meget stærkt paa Likenernes Bark- 

 lag og afgnaver dette efter stor Maalestok. Det eneste Middel her- 

 imod er at regenerere Barklaget paa dets indvendige Side lige saa 

 hurtigt som det slides paa den udvendige. Jeg har hos flere af de 



