3 



at mange til Liliiflorernes Orden og fjærnes altsaa vidt fra 

 Gyperaceerne; men der findes dog saa mange Overensstem- 

 melser mellem de to Familier baade i morfologiske Forhold, 

 som Blomstens, Blomsterstandenes 1 ) og Støvkornenes 2 ) Byg- 

 ning, og i anatomiske Forhold, saasom Ledningsstrængenes 

 Bygning og det mekaniske Vævs Beliggenhed 3 ), at det maa 

 synes meget naturligt at give dem begge Plads i Ordenen 

 Glumiflorce sammen med Græsserne. Den Gruppe indenfor 

 Gyperaceerne, der i saa Fald danner Tilknytningsleddet til 

 Juncaceerne, er netop Rhynchosporeæ , og den Lighed, der 

 som omtalt findes i Kimenes Former, er maaske ikke uden 

 systematisk Betydning; at Spiringen foregå ar paa en helt 

 forskjellig Maade i de to Familier, maa dog vel erindres. 



Ligesom imidlertid i de enkelte naturlige Grupper blandt 

 Gyperaceerne de forskjellige Typer af Kim forekomme jævn- 

 sides, saaledes er det ingenlunde hos alle Rhynchosporeer, 

 at Kimen er af den omtalte Beskaffenhed: hos Bhynchospora 

 alba Vahl er den saaledes kegleformet, har Roden liggende 

 i den spidse Ende og Kimknoppen i en lukket Hule i 

 den ene Side, er altsaa byg- ~ 

 get ganske som hos Carex- V 



Arterne; endogsaa Cype rus-T j-pen 

 har jeg fundet i samme Gruppe, 

 nemlig hos Remirea maritima 

 Aublet og hos Ecklonea capensis 

 Steud. (Fig. 2), hvilken sidste for 

 øvrigt er ejendommelig ved det 

 brede og stærkt tilspidsede Scu- 



tellum ^- Ecklonea capensis. Kim. 



( L 200:l). r. Radicula. s.Suspensor. 



r ) Sml. Gelakovsky: Ueber die ährchenartigen Partialinflorescenzen der 

 Rhynchosporeen. Berichte d. deutschen bot. Gesellschaft. V. 1887. 



2 ) Sml. Wille: Ueber die Entwickelungsgeschichte der Pollenkörner der 

 Angiospermen und das Wachsthum der Membranen durch Intus- 

 susception. 188G. 



3 ) Sml. Schwendener: Das mechanische Princip im anatomischen Bau 

 der Monokotylen. 



1* 



