77 



Arter som den gulgrønne Dicranum 

 scoparium og den rødbrune Cera- 

 todon purpureas binde vel Sandet 

 godt, og danne et tæt og fast 

 Dække, men optræde i for ringe 

 Udstrækning til at faa stor Be- 

 tydning. Dicranum - Tuerne ere 

 efter M. Pedersen altid meget fug- 

 tige; de faa derfor snarest Be- 

 tydning som Forløbere for andre 

 Planter. Barbula spiller en ube- 

 tydelig Rolle, og trives kun mellem 

 anden Vegetation, f. Ex. Lyng og 

 Græs. (Tildels efter M. Pedersen). 



Laverne spille først og fremmest en Rolle ved den 

 Tone, hvormed de farve Klitten; den sortebrune Cornicularia 

 aculeata findes ofte i stor Mængde, men den ligger meget 

 løst paa Sandet og maa meget let kunne rives løs af Vinden. 

 Rensdyrlav farver Klitten hvidgraa og er ret almindelig, men 

 sjælden eller aldrig i saadanne store, udstrakte Masser, som 

 man andensteds kan se, navnlig paa Heder ; ogsaa den ligger 

 løst og maa let kunne rives op. Laverne bidrage vistnok til 

 at kvæle Hjælmen uden i nogen Maade at kunne erstatte 

 denne. Som Humusdannere synes de at have mest Be- 

 tydning. Stereocaulon og andre Arter synes sjældnere. De 

 i „Psammof. Form." S. 185 og Exkursionsberetn. 1893 S. 81 

 omtalte graa Sandhøje fandtes flere Steder meget alminde- 

 ligt. Som Sanddæmpere kunne Laverne ingen Rolle spille. 



Floraen paa dæmpede Klitter. 



F il ici næ: Polypodium vulgare. 



Gr a mi ne æ: Psamma arenaria, Elymus arenarius, Festuca 

 rubra (haaret Var.), Weinqœrtneria canescens, Koeleria 

 glauca, Phleum arenarium, Calamagrostis Epigejos, Agro- 

 stis alba, Nar dus strictus. 



Gyperaceæ: Carex arenaria. 



Fig. 2. 



A, en lille Bevoxning af Tor- 

 tula ruralis, og B, et enkelt, 

 af Sandet opgravet Skud; alt 

 i nat. Størrelse og i tørt Vejr, 

 hvorfor Bladene ere opad- 

 rettede og tæt samlede (Løn- 

 strup, 1895; E.W.). 



