89 



Klitbund eller paa Rimmer, men Jorden synes at være mere 

 muldrig. Jordbundsforholdene i disse Krat ere dog næsten 

 ikke undersøgte. De Krat, der findes længere Syd paa, ned 

 mod Frederikshavn, staa efter Sigende paa Rimmerne, altsaa 

 ogsaa paa Sandrevler. 



Der kan næppe være Tvivl om, at disse Krat ere 

 Levninger af Vendsyssels gamle Skove. Om disse har P. 

 Gaardboe bevaret en hel Del Minder og Optegnelser, som 

 findes i hans anførte Bog især S. 18—20, 135—51, 388—91. 

 Ogsaa om Krattene selv har han Optegnelser, f. Ex. S. 5 og 

 88. Det har derfor en egen Interesse at oplyse, hvad man 

 kan, om deres Flora og hele Naturhistorie. Til Dato er det 

 kun lidet, der kan gives. 



Hvad først deres Forekomst angaaer, da findes der, 

 efter hvad jeg har kunnet faa oplyst ved Overklitfoged 

 Dahlerup og Stud. mag. M. Pedersen eller selv seet, 

 endnu Krat paa følgende Steder: det nordligste er det ved 

 Hulsig, som vi saa paa Exkursionen d. 14de; vest derfor 

 ere de omtalte Krat ved Starholm. Endvidere ved Lodskov- 

 vad, lutter „Krumpel" bevoxet med Likener, ved Gaardbo- 

 gaard, Jenned Egebakker, ved Vester Knasborg paa Rimmerne, 

 ved Jerup Station og derfra sydefter store Krat paa Rimmerne 

 vist næsten helt ned til Frederikshavn. 



Purrekrattene dannes hovedsagelig af Quercus peduncu- 

 lated, men der findes ved Hulsig Former indblandede, som 

 synes at være Q. sessiliflora eller ere Mellemformer mellem 

 disse to. Efter hvad vi saa i Hulsig Krat synes det ikke 

 muligt at holde dem ude fra hinanden. Der var rigeligt med 

 unge Frugtstande. Træerne ere lave, højst af et Par Mands 

 Højde; Stammer og Grene ere krogede og forvredne, samt 

 ret almindeligt lavklædte. Som sædvanlig synke Purre- 

 krattene jævnt ned mod Vest, og ere her meget tætte og 

 utilgængelige; mod Øst, hvor de ere højest, trænger man i 

 Regelen let ind i dem. De store Egekrat ved V. Knasborg, 

 som voxe paa Rimmer, og efter Ejerens Udsagn brede sig 



