155 



kunnet finde nogen saadan Form i levende Tilstand, har jeg 

 vel tilstrækkelig Grund til at tvivle om dens Existents, for- 

 nægtet dens Existents har jeg ikke. 



Med Hensyn til de to sidste Punkter befinder jeg mig i 

 Overensstemmelse med Krause i Prahls Flora, der om P. 

 acaulis x elatior skriver: „Häufig soweit die Eltern vor- 

 kommen", og som udelukker „P. acaulis v. caulescens 11 af P. 

 acaulis , men citerer den baade under P. acaulis x elatior 

 og P. acaulis x officinalis. 



Hr. Professor Lange bebrejder mig, at jeg ved min Om- 

 tale af P. variabilis (P. acaulis x officinalis autt. plur.) ikke 

 nævner eller imødegaar hans modsatte Tydning af denne 

 Form. Hertil skal jeg bemærke, at Professoren dog ikke be- 

 nægter Hybridens Existents og til en Drøftelse af Spørgs- 

 maalet, om der foruden Hybriden forekommer en virkelig 

 Art, som ikke er af hybrid Oprindelse, men dog i Karak- 

 tererne svarer til denne (og er lige saa formrig som denne ?), 

 følte jeg mig ikke kaldet. 



Naar Hr. Dr. Rostrup ifølge Referatet af Mødet den 22. 

 Febr. 1896 l ) paa dette skal have udtalt, at han ansaa P. 

 variabilis for en god Art, da stemmer dette ikke med hans 

 Flora, i hvis sidste Udgave (1896) han kun nævner og be- 

 skriver de tre uomstridte gode Arter og i en Anmærkning 

 tilføjer: „Hvor de tre sidste Arter optræde i Selskab, findes 

 i Reglen en Mængde Rastardformer, som danne allehaande 

 Overgange mellem dem". 



Med Hr. Professor Lange imødeseer jeg med stor Inter- 

 esse Hr. Gartner Rruns Hybridisationsforsøg, mulig kunde 

 Hr. R. ogsaa udstrække sine Forsøg til Haveformerne. At 

 tyde alle disse Former som Former af P. variabilis elier 

 P. acaulis x officinalis gaar sikkert ikke an. Der er af og 

 til i det Frie fundet Primula-Former med stærkt farvede 

 Kroner; det kunde være rimeligt at antage disse for Ra- 



: ) som jeg var forhindret i at overvære. 



