173 



Den 23de Maj besteg jeg Slattaratind. Jeg fulgte først 

 Fundingvejen og gik derpaa i nordøstlig Retning op til en 

 Indsænkning paa V.-Siden, c. 400 M. oppe. Her var en tarve- 

 lig Græsvegetation, men Mosserne trivedes desto frodigere. 

 Bl. a. fandt jeg her den for Øerne nye Hylocomium umbratum 

 og den hidtil kun af Lyngbye fundne Climacium dendroides 1 ). 

 En af de hyppigste var Stereodon callichrous. Indsænkningen 

 skal tidligere have været langt rigere paa Græsbevoxning, 

 men et Jordskred fra Fjeldet under Slattaratind skal have 

 fyldt en stor Del af den med Sten og Grus. I en Højde af 

 c. 500 M. begyndte Ranunculus glacialis at vise sig, og noget 

 højere oppe var den almindelig og i fuld Blomstring i det 

 løse Grus paa Fjeldskraaningen. Flere Steder var Gruset 

 fæstnet af Mos og andre Planter, især ved de smaa Vand- 

 løb, som hist og her sivede ned. De hyppigste Mosser paa 

 saadanne Steder vare Dicranum falcatum og Stärket , begge 

 med Frugt; af andre vil jeg nævne Dicranum, molle og albi- 

 cans, Campylopus Schimperi, Sphaerocephalus turgidus, Pohlia 

 albicans var. glacialis og Martinellia subalpina. Conostomum 

 tetragonum og Cecia concinnata vare hyppige fra 550 M. til 

 Toppen. Toppen er flad og kun en Snes Skridt bred, dækket 

 over det hele af 'Grimmia hypnoides, meget sparsomt blandet 

 med enkelte andre Mosser og med Cetraria (islandica?) og 

 Salix herbacea. Paa Grund af en skarp Nordenvind var der 

 bidende koldt og især lige nedenfor paa Nordsiden, hvor 

 Klipperne vare behængte med Istapper og Mosserne stiv- 

 frosne. Jeg skyndte mig derfor ned efterat have indsamlet 

 Prøver af Grimmiatæppets indblandede Arter. De vare: 



Jungermannia orcadensis (ogsaa funden her af Feilberg). 



— quinquedentata. 

 Ptilidium ciliare. 



Diplophyllum albicans var. purpurea. 

 Nardia scalaris. 

 Polytrichum alpinum. 

 Conostomum tetragonum. 



*) Simmons (1. c. 1897) fandt den i 1895 paa Nolsø. 



