199 



Kyst i sydøstlig Retning, langs Sandevig. Udsigten herfra er 

 meget smuk. Ligeoverfor hæver Skuø sig og længere ude 

 store Dimon, medens man til venstre har den høje og stejle 

 sydlige Del af Sandø. Bag Sandevig ligger Bygden Sand 

 med den saftiggrønne Bø, som strækker sig N. paa og i For- 

 ening med Trødum Bø omgiver Sydenden af Sandsvandet. 

 Denne ret store Sø er kun adskilt fra Havet ved en lav Klit, 

 den eneste paa Færøerne, der skinner som en hvid Stribe 

 inderst i Bugten. Bag Søen begrænses Udsigten af det indtil 

 500 M. høje Fjeld, som strækker sig langs hele Vestsiden af 

 Øen. Omtrent halvvejs til Skaalevig skiltes jeg fra Præste- 

 folkene for at bestige Sandøs højeste Fjeld, „Tinden", som 

 hæver sig over en bred, ud mod Skuøfjord aaben Ind- 

 sænkning. Brækken nedenfor denne Indsænkning er en stor 

 Kjærstrækning, for Størstedelen dækket af Eriophorum an- 

 gustifolium, som paa fastere Bund afløses af Gramineer, 

 Cariées, Poly gala depressum, Potentilla Tormentilla o. a. Hist 

 og her saa jeg Cornus suecica i sparsom Blomstring. Ind- 

 sænkningen, som udad begrænses af en høj og stejl græs- 

 klædt Skraaning, adskiller sig i øvrigt fra lignende Ind- 

 sænkninger ved, at dens laveste Del ikke er ude ved Randen. 

 Naar man kommer op paa Randen, overraskes man derfor 

 ved at skulle gaa ned imod Midten , hvor der findes nogle 

 Smaasøer, som paa alle Sider omgives af Mos- og Erio- 

 phorum-Kjær. Enkelte Steder fandtes en Del Sphagnum, 

 ellers var det den sædvanlige Vegetation af Amblystegium 

 sarmentosum, Campylopus atrovirens , Pleurozia purpurea 

 o. m. a. Mærkeligt nok fandtes Plagiochüa asplenioides her i 

 lave, oprette, gulgrønne Tuer. 



Vestskraaningen, op til Toppen, er forneden græsklædt, 

 men højere oppe en stejlt skraanende, næsten nøgen Grus- 

 mark, med enkelte Tuer af Armeria og Saxifraga cæspitosa 

 og spredte Exemplarer af Ranunculus repens, Cerastiwn lati- 

 folium og Arabis petræa. Mod 0. falder Fjeldet stejlt af og 



