276 



bærer kun faa Klitter, og disse ere lave og smaa. Paa den 

 sydlige Del af denne jævne Slette voxer der Lyng. Den 

 danner et næsten sammenhængende Dække, der mod Kanterne 

 opløser sig i Tuer. Det er ikke nogen stor Strækning, der 

 er lyngbevoxet (5—600 Skridt i Omkreds?) J. P. Jacobsen 

 siger (1870) om Calluna vulgaris: „Hist og her, men ikke 

 almindelig og aldrig dannende et tæt Lyngtæppe". Da det 

 er urimeligt, at han ikke skulde have kjendt denne Bevoxning, 

 kan det antages, at Lyngen siden da har bredt sig en Del. 

 Herpaa tyder ogsaa det, at der fandtes mange unge Planter, 

 navnlig ud imod Kanterne 1 ). 



Trods Lyngen er det ikke et Stykke Hede, man her har 

 for sig. Der noteredes følgende Planter: Cladonia rangi- 

 ferina (i Mængde, syntes nogle Steder næsten at tage Magten 

 fra Lyngen) og nogle andre Lichener (Gladonier og Corni- 

 cularier) , Thymus Serpyllum, Lotus corniculatus, Weingært- 

 neria canescens (paa bare Sandpletter), Antennaria dioica, 

 Car ex arenaria (faa Exemplarer), Empetrum nigrum, Juni- 

 perus communis. 



Denne sidste har sit Maximum her, men findes forøvrigt 

 saa almindeligt paa Anholt (f. Ex. i Vestlandet , ogsaa , som 

 nævnt, meget spredt i den øvrige Del af Ørkenen), at den 

 kan siges at være karakteristisk for denne 0. 



Buskene ere oftest ganske lave og trykte mod Jorden. 

 Nogle Exemplarer blive meterhøje, men i Almindelighed er 

 Højdemaximum 40- 50 Gtm., og sjældent bliver Stammen 

 forneden mere end 5—6 Gtm. i Omkreds. Stammerne vare 

 gjærne mange, saa at der dannedes smaa pudeformede, frisk 

 grønne Krat. Et af de største af disse var ca. 20 Skridt i 

 Omkreds. 



Hist og her i Ørkenen og almindelig i dens lyngbevoxede 

 Del fmdes Salix repens, oftest som Smaakrat paa 30 — 40 Gtm. 



*) Ifølge et „Lokalkort over Anholt" , der i 1867 er haandtegnet af 

 Hans Pedersen, og som nu findes i Kammerherregaarden, var der 

 allerede dengang Lyng paa dette Sted. 



