277 



Højde og 3—5 Skridt i Diameter, og samlende Sand mellem 

 de opadstigende Grene. Der opstod saaledes lave og omtrent 

 kredsrunde Klitter. 



Men længere mod Øst, ved Pakhusbagten (se Fig. 1), 

 optræder Salix repens paa en anden Maade. Den dominerer 

 her aldeles i Landskabet og danner Klitter paa 2 — 3 M. 

 Højde. Ganske vist ses her ogsaa andre Sandplanter, men 

 de spille ingen Rolle ved Siden af Pilene (eller „Palmerne", 

 som de kaldes paa Anholt). Nogle Klitter ere større og ligge 

 enkeltvis, andre ere mindre (meterhøje og derunder) og ligge 

 tæt sammen over og ved Siden af hverandre, saa at det, 

 hvad Formen angaar, kunde se ud som en Flok liggende 

 Faar. 



Nogle Klitter synes at være ganske dæmpede og ere tæt 

 bevoxede med Pil; andre ere saa tyndt bevoxede, at hvert 

 Skud, der stikker op af Sandet, ses for sig og skjules ikke 

 af andre; Skuddenes indbyrdes Afstand paa en saadan Klit 

 kan f. Ex. være 5 — 7 Gtm. 



Nogle af Pileklitterne vare oprevne af Vinden, der saas 

 da lange, uregelmæssig bugtede Rødder af Fingertykkelse, 

 bærende de ofte endnu grønne Skud. 



Det er maaske endnu værd at bemærke, at paa en af 

 Klitterne stødte 2 forskjellige Pilebevoxninger tæt op til hin- 

 anden, men vare skarpt adskilte; den ene var ca. 30 Gtm. 

 høj, den anden ca. 50 Gtm. Den førstes Blade vare mere 

 haarede paa Oversiden end den andens. 



Sletten mellem Klitterne var mange Steder tæt beklædt 

 med Graaris, saa at der dannedes et graagrønt Tæppe. 

 Dettes Huller vare udfyldte med brunt, nemlig Polytrichum 

 piliferum og især Cornicularia aculeata, der her fandtes i 

 større Mængde end noget andet Sted i Ørkenen. 



Ikke langt fra Anholts Nordøstspids, mellem de store 

 Miler, findes nogle Flader, hvis Bund ligesom Milerne er 

 brunt Sand. I Juli Maaned vare Fladerne vaade, og fersk 

 Vand (drikkeligt) fandtes i ca. 25 Gtm. Dybde. Det fortaltes, 



