X 



mærksomheden paa den sidst nævnte Forfatter, som i et Par Skrifter 1 ) 

 paa en aandrig og om grundigt Kjendskab til Plinius og de af ham be- 

 nyttede græske Forfattere vidnende Maade, men med skarp og skaansel- 

 løs Kritik har krævet Fjernelsen af en Mængde fra Fortiden arvede 

 Inkonsekvenser og tildels Urimeligheder i den gængse Nomenklatur, idet 

 han beklager, at den botaniske Kongres i Paris 1867, da den gav Regler 

 for Nomenklaturen, ikke ryddede grundigere op i det Chaos af Synder 

 imod sund Sans, der have faaet Lov at brede sig upaatalt i lange Tider. 



Det er dog neppe rimeligt, at den radikale Omvæltning i Navnene, 

 paa Grundlag af en strængt gjennemført Konsekvens, som St. L. kræver, 

 vil blive bragt i Udførelse i hele sin Udstrækning, lige saa lidt som den 

 senere af O. Kuntze i modsat Retning (paa Grundlag af det absolute 

 Prioritetsprincip) foreslaaede Reform. Imidlertid, ligesom der af begge 

 disse Forfattere er givet Stødet til Eftertanke over Skavanker ved den 

 hidtil almindelig fulgte Nomenklatur, saaledes kan der, hvad særlig 

 St. Lager angaar, ønskes en og anden Ændring af aabenbare Modsigelser, 

 der uden større Vanskelighed lade sig fjerne. Som Exempler paa saa- 

 danne kan nævnes: 



Man bør ikke skrive Lotus corniculatus og Melilotus alba 



- ikke Ægilops ovata og Echinops strigosus 



- ikke Scorpiurus subvillosa og Myosurus minimus 

 Slægtnavnene Orchis , Stachys og Græsslægten Nardus bør have 



mase. Artnavne. 



Et af °2 græske Radikaler sammensat Ord, af hvilke Slutningsordet 

 er et uforandret græsk Ord, bør i Kjøn rette sig efter dette (f. Ex. Onosma, 

 Heliosperma o. fl.). Under denne Regel indbefatter St. L. som mig 

 synes med Rette Polygala 2 ). Hertil kan føjes, at man ikke, som ofte 

 sees, bør skrive i Flæng Elodes og Helodes, Eleocharis og Helosciadium. 

 Rigtigere og mere konsekvent bør det vel hedde : Heleocharis og Heleo- 

 sciadium. 



St. Lager påaviser ved talrige og mærkelige Citater af Plinius den 

 Overfladiskhed og Upaalidelighed , hvormed han i sin hist. nat. har be- 

 nyttet de ældre græske Forfattere, og frakjender ham den ham alminde- 

 lig tillagte Værdighed som Autoritet i botanisk-filologiske Spørgsmaal 3 ). 



Jeg skal her give et kort Referat af de Grunde, støttede fornemlig 

 paa Citater af Plinii Hist. nat. , hvormed St. L. hævder Rigtigheden af 

 sin Kritik, navnlig med Hensyn til Polygala-Spørgsmaalet. 



x ) Reforme de la nomenclature botanique 1880 og „ Nouvelles remarques 

 sur la nomenclature bot. 1 ' 1881. 



2 ) I Modsætning til Overlærer S. , som erklærer Polygala for et ikke 

 græsk Ord, vilde jeg snarere være tilbøjelig til at anse det for mere 

 græsk end den af græske Forfattere brugte Form, Polygalon fordi 

 den sidste Halvdel af Ordet {yaka) er uforandret som i Græsk. 



3 ) Som karakteristiske Exempler paa Fejltagelser hos P. anfører St. L., 

 at han forvexler -patron (Løg) med -pamov (en Labiat) og som 

 Følge heraf forener Stachys med en Løgart, fra hvilken den ad- 

 skiller sig ved flere og længere Rlade og en behagelig (ikke skarp) 

 Lugt, at han sammenblander Crataegus med Cratægonon (Gera- 

 tocephalus). 



» 



