7 



loba er navnlig Sesuvium) , eller Ipomæa med sine lange 

 Ranker har dannet et tæt Fletværk, kan Jordbunden være 

 skjult. Vegetationen er lav, sjældent højere end en halv 

 Meter; dens Farve er gullig-grøn eller frisk-grøn efter de paa 

 hvert Sted fremherskende Arter. 



Nogle biologiske, morfologiske og anatomiske 

 Bemærkninger. 



At disse Planter i den brændende Solhede og det 

 blændende Lys, der synes dobbelt stærkt derved, at det kastes 

 tilbage af det hvide Sand, og i en oftest frisk Passat ere 

 udsatte for en uhyre Transpiration og derfor ere udrustede 

 paa forskjellige Maader til Værn mod denne, er jo ikke 

 andet, end hvad man kunde vente. 



Græssernes Blade ere saaledes mere eller mindre blaa- 

 grønne og kunne hos flere rulles sammen f. Ex. hos Cynodon 

 o. a. Spalteaabningerne ligge kan i Furerne paa Bladets 

 Overside, f. Ex. hos Stenotaphrum, og hos denne er Bladets 

 to Halvdele bøjede sammen opad, hvad der yderligere maa 

 hæmme Fordampningen. 



Tykke, kjødfulde Blade, der jo i det Hele taget ere saa 

 almindelige hos Halofyter, findes som alt nævnt hos ad- 

 skillige f. Ex. hos Sesuvium Portulacastrum , Cakile æqualis, 

 Portulaca oleracea og pilosa, Euphorbia buxifolia og andre, 

 mindre tykke hos Ipomæa pes capræ og Philoxerus vermicu- 

 latus-, blaagraa Blade og Stængler, en Karakter, der ligeledes 

 er saa almindelig hos Halofyter, have Heliotr -opium curassa- 

 vicum, Euphorbia buxifolia og flere Græsser. 



Som Værn mod den stærke Insolation tjener, hvad 

 Warming 1 ) ogsaa har paavist, at Bladene hos de fleste 

 ere mere eller mindre stejlt opadrettede, f. Ex. hos Sesuvium, 

 Cakile, Græsserne etc.; E. buxifolia's Blade ere dels opad- 

 rettede, dels dækker ofte det ene Blad delvis over det andet 2 ). 



*) Warming I.e. pag. 252. 



2 ) cfr. Warming: Disposition des feuilles de l'Euphorbia buxifolia Lam. 

 i Oversigt over d. danske Vidensk. Selskabs Forhandlinger 1896. 



