10 



Bladet er dorsiventralt bygget, om end ikke meget ud- 

 præget. Overhuden er sammensat af polygonale Geller, der 

 ere noget større paa Oversiden end paa Undersiden. Spalte- 

 aabningerne findes i stort Antal paa begge Bladets Sider, 

 dog er der flest paa Undersiden; de ligge i Niveau med Epi- 

 dermis (Fig. 1 F). En Del af Spalteaabningscellerne ere om- 

 dannede til krystalførende Geller (Fig. 1 B, C, D, E), idet 

 hver af de til Læbecellerne svarende Geller indeholder en stor, 

 firkantet, prism atisk Krystal, der er indesluttet i en Kappe af 

 Vægsubstans, som med Floroglucin og Saltsyre bliver tydelig 

 rød og altsaa er forvedet. 



Saadanne Krystalceller, der ere af en lignende Bygning 

 som de først af Rosanoff, senere af V. A. Poulsen og 

 Andre 1 ) beskrevne, ere hidtil ikke fundne i Epidermis. 



Mesofyllet bestaar øverst af °2 — 3 Lag Palissadeceller, 

 der indadtil blive kortere og jævnt gaa over i Svampvævets 

 kortarmede Geller; det underste Lag af disse over Under- 

 sidens Epidermis er sammensat af noget længere, palissade- 

 agtige Geller, som dog have korte Arme. Epidermis bærer 

 hist og her flercellede Kirtelhaar og endvidere ugrenede 

 Børstehaar, som bestaa af 3 Geller: 2 smaa Basalceller, der 

 bære en lang. Gelle med ujævn Ydervæg. Begge Slags Haar 

 ere bøjede saaledes, at de ligge tiltrykte til Epidermis; de 

 ugrenede Haar ere talrigst paa Undersiden. De bruskagtige 

 Axelblade ere byggede af et af rundagtige parenkymatiske 

 Geller dannet Væv med smaa, men talrige Intercellularrum. 

 I Epidermis findes de samme krystalførende Geller, som oven- 

 for ere beskrevne. Et Blad, samlet af Prof. Warming paa 

 Barbados, havde kun 2 Lag Palissadeceller, og Mesofyllet 

 var mere udpræget dorsiventralt. 



*) Se Kohl: Anatomisch-physiologische Untersuchung der Kalksalze 

 und Kieselsäure in der Pflanze, Marburg 1889, S. 80 og videre, hvor 

 den herhenhørende Litteratur findes citeret. 



