27 



Klippekystvegetationen. 



Denne har jeg kun i ringe Grad haft Lejlighed til at 

 gjøre mig bekjendt med, og det bliver derfor kun meget 

 sparsomt, hvad her meddeles. 



Som særlig karakteristisk for mere exponerede Klipper, 

 hvor Sprøjtet fra Havet naaer op, kan fremhæves Baccharis 

 dioica V. 1 ), en mindre Busk med oprette Grene og smaa, 

 bredt spatelformede, opadrettede, glatte, glinsende Blade, samt 

 Erithalis fruticosa L., Jacquinia ar miliar is L., Borrichia 

 arborescens og i det Hele flere af de under Sandstrandsvege- 

 tationen nævnte Buske. Ogsaa Conocarpus erecta L., der 

 er saa hyppig i Laguner, findes ofte paa Klippebund eller 

 mellem større Sten ved Stranden. Egg er s regner endvidere 

 med til Klippekystvegetationen Plumieria alba L., Coccoloba 

 punctata L. , Elæodendron xylocarpum DG. Af urteagtige 

 Planter ere navnlig Stenotaphrum amerieanum Schk., Paspa- 

 lum distichum L. og Sesuvium portulacastrum L. almindelige og 

 hænge hyppig i Form af lange Guirlander ned over Klipperne. 

 Ogsaa Euphorbia buxifolia Lam. kan findes paa Klippekyst, 

 saaledes hyppig paa Bermudas-Øerne. 



Paa mere beskyttede Steder gaa naturligvis mange 

 Arter, der ikke ere Halofyter, lige ned til Havet; saaledes 

 har jeg paa Water Island ved St. Thomas set Agaver, Kaktus, 

 Bromelia, Croton-Arter, Plumieria alba voxe i Havets umiddel- 

 bare Nærhed paa stejle Klippevægge. Smlgn. forøvrig Eggers 

 i St. Croix' Flora pag. 53, hvor en Del mere eller mindre ud- 

 prægede Klippekyst-Arter nævnes. 



Mangrovevegetationen. 



Denne optræder overalt ved Kysten i Bugter og Ind- 

 skæringer, hvor Havet er roligere, endvidere ved flere Ind- 

 søer med brakt Vand, de saakaldte „Saltponds". Substratet 



*) Angaaende dens Anatomi se Warming Halofytstudier Side 194. 



