45 



snit omtrent firkantede Geller, dels af talrige i Rodens 

 Længde strakte, noget mere tykvæggede Geller med rund- 

 agtige Porer (Fig. 22 i? og C); de blive med Floroglucin og 

 Saltsyre svagt røde. I Barkens Periferi dannes tidlig inden- 

 for Overhuden et Korklag (Fig. 22 E). 



Efterhaanden som Roden bliver ældre, afkastes imidlertid 

 den primære Bark (Fig. 22 E, F, GogH), og den mægtige 

 Leptomring overtager Rollen som Luftvæv; et Fellogen 

 dannes indenfor Endodermen, og dette frembringer et ret 

 tykt Lag Kork. Leptomvævets Geller vige efterhaanden fra 

 hverandre paa den ejendommelige Maade, som Schenck har 

 omtalt (se Fig. 22 A) ; forøvrigt kan man ogsaa i den primære 

 Bark iagttage det samme Fænomen (se Fig. 22 D). Førend 

 Luftrumdannelsen er begyndt i Leptomvævet, er dette meget 

 regelmæssig bygget af rette Straaler af Parenkym og Leptom, 

 i Reglen 1 — -2 Lag i det første, 2 — 5 i de sidste. Parenkym- 

 straalernes Geller vise paa Tværsnit dobbelt konturerede 

 Ringe paa de horisontale Vægge (se Fig. 22 A); disse skyldes 

 talrige, smaa Intercellulærrum, der ses tydelig paa de radiale 

 Snit (se Fig. 22 B). I Leptomstraalerne vexle tyndvægget 

 Parenkym med Sirør, hvis Vægge ere noget tykkere og 

 mørkere. Hist og her findes Strænge af meget tykvægget 

 Sejbast indlejret i Luftvævet (Fig. 22 iï). Parenkymcellerne 

 have talrige Stjærner af oxalsur Kalk (Fig. 22 A). 



De ovenfor nævnte, fra Grenene udspringende Luftrødders 

 Anatomi, var i alt væsentlig det samme som de nu omtalte 

 Aanderødders. Gellerne i den primære Bark vare noget 

 mere tykvæggede og mindre talrige. Ældre Rødder har jeg 

 ikke set; men den primære Bark vil sikkert ogsaa her tid- 

 lig afkastes efter den kraftige Væxt af Leptomet at dømme. 



Hvad Bladets Bygning (i Hovedtrækkene omtalt af 

 Holtermann) 1 ) angaar, er det i Almindelighed, hvad ogsaa 



*) Carl Holtermann: Beiträge zur Anatomie der Gombretaceen 

 pag. 25 (Christiania Vidensk. Selsk. Forhandl. 1893. Nr. 12). Se ogsaa 



