57 



minosbuske, hele Krat af den gul blomstrede Wedelia buphtal- 

 moides Gr. og i det Hele taget Grotonkrat. Saaledes er der 

 ganske jævn Overgang fra vaadt til tørt. 



De iirteagtige Planter, der ere karakteristiske for saa- 

 danne flade, saltholdige, lerede Strækninger, ere følgende: 

 Batis maritima L. (se Tavle 9) , der snart er noget opret, 

 omtrent alenhøj, snart har nedliggende, rodslaaende Grene 

 med friskgrønne, paa alle Sider glinsende, opadrettede Blade ; 

 endvidere Salicornia ambigua 1 ) Mich, (se Tavle 8), der i 

 1892 fandtes her af Gand. Lassen; den er mørkegrøn og 

 voxér omtrent paa samme Maade som Batis med nedliggende 

 rodslaaende Hovedgrene, hvorfra oprette Sidegrene skyde 

 frem ; foruden paa det tørre Sand forekom begge disse ogsaa 

 hyppig kransende de mindre Søer og voxede ofte endog ret 

 langt ud i Vandet. Almindelig er Sesuvium portulacastrum 

 L., der har purpurfarvede Blomster; den danner ret store, til 

 Bunden trykte mørkegrønne Puder (modsat Sandstrand, hvor 

 Grene og Blade ere opadrette) ; af denne Plante fandtes talrige 

 Kim planter (om disses Bygning se Warming, Halofytstudier 

 pag. 182). Endvidere voxede her Philoxerus vermiculatus 

 R. Br., ligeledes med nedliggende, rodslaaende Grene; af 

 Græsser fandtes Stenotaphrum americanum Schrk. med alen- 

 lange, rodslaaende, tæt til Jorden trykte Udløbere. 



Ved Saltponden paa Sydostsiden af St. Groix fandt Prof. 

 Warming i 1892 Atriplex cristata 2 ). 



I Tilslutning hertil skal kort omtales en mindre, dog 

 næppe saltholdig Lerslette, som Ove Paulsen besøgte; den 

 fandtes nær Plantagen St. Johns. Her voxede en lav Vege- 

 tation af Græs (Stenotaphrum o. a.) og krybende Urter (f. Ex. 

 Herpestis Monnieria) med spredte Tuer af højere Gyperaceer 

 {Cyperns viscosus, Scirpus ferrugineus og capitatus) og enkelte 

 ca. alenhøje Buske af en gulblomstret Acacia. 



r ) Anatomi i Halofytstudier Side 215. 

 2 ) I. e. pag. 229. 



