77 



ved Ghristianssted ; nogle Plantager præparere dog selv deres 

 Sukker ved egne Maskiner 1 ). 



Vegetationen i det opdyrkede Land har ingen særlig 

 Interesse ; Sukkermarkerne selv ere saa høje og saa tætte, at 

 de ikke tillade nogen videre Konkurrence; kun langs Vej- 

 kanter og lignende Steder findes vildtvoxende Planter (Ukrud), 

 som f. Ex. Parthenium Hysterophorus L., en Gomposité med 

 hvide knapformede Kurve, Labiaterne Leonurus Sibiriens L. 

 og Leonotis nepetifolia R. Br., mange Græsser og Euphorbia 

 heterophylla L., hvis mest paafaldende Kjendetegn er, at de 

 nærmest Blomsterkopperne værende Blade eller Bladdele 

 ere smukt purpurrødt farvede, et Forhold der aabenbart 

 tjener til at hidlokke Insekter. (I Haver ses undertiden en 

 dyrket Euphorbia (E. pulcherrima?), som er helt purpurrød). 



Paa Marker, der ligge brak, eller paa mindre, udyrkede 

 Arealer staar der en livlig Kamp mellem talrige Ukrud splanter, 

 ejendommelig nok mest Smaabuske (her i Norden er Ukrud 

 altid Urter), af hvilke især maa nævnes de allestedsnær- 

 værende Acacier („Casha"), der hurtig voxe op og blive et 

 næsten uudryddeligt Ukrud, da de vedblive at danne Skud 

 fra Stubbene, naar de hugges. 



Af de mere sluttede Vegetationer paa St. Croix er 

 Grotonkr attet, som Eggers har benævnet det, den mest 

 ejendommelige og den mest udbredte. Omtrent Halvdelen af 

 Øen ligger udyrket hen, og heraf er den største Del bedækket 

 med denne triste Vegetation. Navnlig er Øens østlige Del, 

 fra Ghristianssted og østpaa, næsten at betragte som eet stort 

 Grotonkrat. 



Det gængse Navn for dette er „Buskene", og det er en 

 træffende Betegnelse, thi Træer mangle ganske, naar und- 

 tages enkelte isolerede Exemplarer af Leucæna, Crescentia og 

 faa andre. Træløsheden maa være en xerofil Karakter, thi den 



*) Om Sukkerdyrkning paa St. Croix se: Warming, Om tropisk 

 Agerbrug og tropiske Kulturplanter (Geogr. Tidsskrift XII. 1894). 



