84 



her var muldet og blød, men stenet og vist ikke synderlig 

 gunstig, thi Vegetationen var, skjønt ret høj, dog ingenlunde 

 tæt; de fleste Steder kunde man gaa frit omkring. 



Hovedmængden af Træer udgjordes af Manchinil (Hippo- 

 mane), — den Mulighed kunde tænkes, at Jorden var noget salt- 

 holdig, maaske fra den ikke fjærntliggende Ghristianssteds 

 Lagune—; i ringere Mængde, men dog hyppig, forekom Kaiebas- 

 træet (Crescentia Cujeté) og en Acacia (A. Lebbek?) , og den 

 tynde Underskov dannedes især af Randia aculeata, en 

 Croton-Art, nogle høje Græsser og Bromelia Pinguin, hvilken 

 sidste forekom ene i hele smaa Samlag. Desuden saas 

 nogle Lianer, af hvilke særlig nævnes Abrus precatorius L., 

 hvis Frø ere de bekjendte røde „Krebseøjne", og nogle andre, 

 mindre Papilionaceer (Desmodium). — Af disse Planter hører 

 Hippomane hjemme ved Stranden, Crescentia forekom f. Ex. 

 almindelig i Krattet paa „Orkanøen" og kan saaledes, skjønt 

 den ikke saas ofte i det ægte Grotonkrat, taale ret tørre For- 

 hold, og Croton, Bromelia og Randia ere xerofile. 



Denne lille Lokalitet har sin Interesse derved, at den viser, 

 hvorledes de forskjellige Vegetationsformationer kunne blande 

 sig mellem hverandre. Forøvrigt kan det bemærkes, at baade 

 Hippomane og Coccoloba uvifera kunne findes langt inde paa 

 Øen, hvad Børgesen har fremhævet. 



Den vestlige Del af St. Croix er mere opdyrket end den 

 østlige, mindre rig paa Grotonkrat, ja endogsaa paa sine 

 Steder (især den nordvestlige Del) bedækket med ægte Høj- 

 skov, af Eggers benævnet Eriodendron- Vegetationen, 

 efter et af de karaktergivende Træer: Eriodendron anfrac- 

 tuosum (omtalt under St. Thomas). Denne Skov, der 

 strækker sig omtrent fra Saltriver 1 ) over Mount Eagle til 

 Øens nordvestlige Punkt (Hams Bluff), have vi kun besøgt 

 nogle faa Gange. 



Første Gang kom vi dertil fra Christianssted , altsaa 



1 ) Se K'aartet i Eggers' danske Afhandling. 



