89 



sicyoides, Polypodium Swartzii, der krøb op ad Træstammer, 

 og Epifyter, f. Ex. Araceer , og i en Busk paa Toppen sade 

 store Exemplarer af Epidendrum ciliare. 



Udsigten heroppe fra var pragtfuld; mod Nord saa man 

 ud over de skovklædte Skrænter ned til Havet, mod Syd 

 bredte det dyrkede Lands Sukkermarker sig for ens Fødder, 

 Plantager med deres Negerbyer laa deri som hvide Pletter, 

 og yderst ude laa Krauses Lagunes mørkegrønne Mangrove- 

 skove umiddelbart foran det mørkeblaa Hav". 



De frodige Skove ere i sig selv langt mere tiltalende 

 end de tørre Grotonkrat. Men disse sidste have dog maaske 

 den største botaniske Interesse, da de leve under de mest 

 extreme Livsforhold. Skovenes højere og kraftigere Vege- 

 tation vil altid bedre kunne holde paa Fugtigheden end de 

 lave og af Solen let gjennembrændte Krat. Kommer hertil, 

 at den aarlige Nedbør ikke er stor for et tropisk Land 

 (omtrent 48 eng. Tommer 1 ), saa vil man kunne forstaa, at 

 Grotonkrattets Planter have et xerofilt Præg. Dette er delvis 

 allerede omtalt i det foregaaende, men det Forhold hos 

 Planten, hvori Omgivelsernes tørre Natur vistnok bedst viser 

 sin Indflydelse, er dog Bladenes indre Bygning. 



Der skal derfor i det Følgende gives en Fremstilling af 



B. Nogle xerofile Blades Anatomi. 



De anatomisk undersøgte Blade kunne deles i tre Grupper, 

 nemlig: 



L Stærkt haarede Blade. 

 II. Glatte eller svagt haarede Blade. 

 III. Leguminosernes finnede Blade. 



l ) Se Egg er s: St. Croix's Flora. 



