im 



Tid lang at have voxet lodret opad, derpaa lægger sig 

 ned og fortsætter Væxten i horizontal Retning, skyldes simpelt 

 hen det, at der i den ikke anlægges tilstrækkeligt 

 S tyrke væv til at bære Vægten af det efterhaanden for- 

 øgede Plantelegeme. 



Slntningsb em æ rkn i nger. 



Som bekjendt har man opstillet en Del Theorier an- 

 gaaende Aarsagerne til Løvblades isolaterale Bygning. Medens 

 nogle (Pick, Dufour, Stahl) mene, at denne skyldes Lysets 

 Indvirkning, og at Palissadecellerne ere særlig tilpassede til 

 stærkt Lys, antage andre (f. Ex. Lesage), at Transpirationen 

 er det afgjørende, idet de tæt stillede Palissadeceller paa 

 begge Bladsiderne maa nedstemme Fordampningen. Endelig 

 have vi Haberlandts bekjendte Theori, som udgjør et af hans 

 fysiologisk-anatomiske Principper, idet han siger, at Saft- 

 ledningen ad muligst kort Vej foregaar lettest gjennem Ele- 

 menter af Palissadecellernes Form og Retning. 



Disse Theorier, der hver for sig kan have større eller 

 mindre Sandsynlighed, fremhæves med Ensidighed som de 

 eneste rette Forklaringer. 



Den af dem, der forekommer mig at have mest Værdi, 

 er Stahls, dog ikke som Theori betragtet, men som „den 

 simple Konstatering af Fakta", hvad Warming (Halofyt- 

 Studier p. 246) og allerede Dufour gjør opmærksom paa. 

 Saa langt gjælder Stahls „Theori", og herpaa kan den svare; 

 at stærkt Sollys kan bevirke Isolateralitet hos i alt Fald op- 

 rette Blade, er et Faktum, som flere have leveret Bevis for, 

 bl. a. især Stahl selv, og det fremgaar jo ogsaa med Tyde- 

 lighed af foreliggende Undersøgelse. Men spørger man nærmere 

 om, hvorledes Lyset har haft denne Virkning, og om, 

 hvorfor Pallissadecellerne i det isolaterale Blad gjøre særlig 

 Nytte ved det stærke Lys, ja saa lader Stahls Theori os i 

 Stikken, og bedre gaar det heller ikke med de andres, thi 

 disse ere jo ikke engang i Stand til at give os Svar paa det 



