189 



79. Poa trivialis L. Hyppig. S: Büöir, Staöastaöur, Einars- 

 lön. D : Ölafsdalur. Græsmark, Lavasprækker. 



80. P. alpina L. Alm. 1 Fjeldmark og paa græsbevoxede 

 Steder; hyppigt vivipar. 



81. Glyceria maritima (Huds.) Wahlenb. (O. Gelert determ.). 

 S : Stakkhamar. Paa Strandeng i Mængde pletvis udbredt. D : 

 Hvammsfjord (Feddersen) (cfr. Gelert og Ostenfeld 1. c. p. 343). 



82. G. distans (L.) Wahlenb. Alm. (O. Gelert det.). S: 

 Ölafsvi'k, Büöir, Ingjaldshöll. D: Arney, Hrappsey o. m. fl. St. Voxer 

 hyppigst nær øvre Vandmærke (Springflod) ved Stranden , men 

 forekommer ogsaa omkring Gaardene i „Hlaö" grænsen. 



83. Catabrosa aquatica (L.) Beauv. Hyppig i S. Syöri Garöar, 

 Rif, Arnarstapi. Paa fugtige mosbevoxede Steder ved Kilder og 

 Søbredder o. fl. St. 



84. Hierochloa borealis (Schrad.) R. et S. Hyppig. S: Sölva- 

 hamar, Mafahh'ö, Arnabotn, Ingjaldshöll, Büöir. D: Barkanautur. 

 I Græsli og paa Øerne i Græsmark. 



85. Air a cœspitosa L. Alm. Græsmark (er meget hyppig 

 i Tunene) og Græsli. 



var. alpina (= A. alpina L. 1 ) udelukkende vivipar. Hyppigst 

 i Fjeldmark. I c. 1000 M. Højde i Snæfellsjøkel, tæt ved den evige 

 Sne, var den den eneste Graminé, jeg saa. 



86. A. flexuosa L. Meget hyppig. S : Bjarnarhöfn, Ingjalds- 

 höll. D: Vogur, Hvammur. Græsli og Lynghede. 



87. Trisetum subspicatum (L.) Beauv. Alm. I Fjeldmark 

 og Lynghede. 



88. Milium effusum L. S: Büöir, Saxahöll. I bevoxede 

 Hornitos i Lavamarken. 



89. Calamagrostis neglecta (Ehrh.) Gärtn. Alm. Voxer pletvis 

 i Myrene ogsaa paa sandede og fugtige Steder. 



90. Agrostis canina L. Meget hyppig. S : Hellnar. D : Ölafs- 

 dalur, Hjaröarholt. Græsmark og Græsli. 



91. A. vulgaris With. S: Breiöibölstaöur, Büöir, Rauöimelur. 

 D: Kvennabrekka, Hvammur, Staöarfell. Lavasprækker, i Krat og 

 Græsmark. 



92. A. alba L. Alm. Græsli, Fjeldmark, Moshede. 



93. Anthoxanthum odoratum L. Alm. Græsli, Krat. 



94. Alopecurus geniculatus L. Alm. Græsmark, hyppigst 

 paa Grænsen mellem „Hlaö" og Tun. 



cfr. O. Gelert og C Ostenfeld : 1. c. p. 343. 



