298 



formede (v. ocreatae). Som en Modsætning hertil taler man 

 om tilspidsede Skeder (v. acuminatae). 



Med Hensyn til Skedernes Mægtighed findes alle Over- 

 gange fra tynde, fine, neppe synlige Rør til mægtige lagdelte 

 Masser, som i Volumen langt overgaa de Trikomer, de inde- 

 slutte. Man skjelner mellem homogene og lagdelte Skeder 

 (v. homogeneae & lamellosae). Hos de sidste kan Lagdelingen 

 enten gaa parallelt med Trikomernes Længdeaxe eller afvige 

 fra denne (t. Ex. hos visse Scytonema-Axtev). 



I Regelen ere Skedernes ydre Omrids retlinede, under- 

 tiden, især hos flere Oscillatoriaceer, er dette ikke Tilfældet, 

 idet Skedevæggene i forskjellig Grad ere rynkede eller 

 foldede paa tværs (v. rugosae, plicatae). 



Skedernes Fasthed er yderst forskjellig hos de forskjel- 

 lige Arter og Slægter. Yderpladserne i denne Henseende 

 indtages paa den ene Side af de tætte, sejgt gelatinöse Skeder, 

 som t. Ex. findes hos Schizothrix- og Calothri® - Arter , paa 

 den anden Side af Phormidium - Arternes slimede, henfly- 

 dende Skeder, men ogsaa indenfor samme Slægt kan der 

 herske stor Forskjel (jfr. saaledes hos Slægten Nostoc, hvis 

 Zoogløarnasser dannes ved Skedernes Opsvulmning og Sammen- 

 flyden, Arter som N. commune og N. carneum). Hos samme 

 Art er Forholdet dog stedse nogenlunde konstant. 



De unge Skeder ere stedse afsmalnede mod Spidsen, 

 idet de voxe her samtidig med, at Trikomet forlænger sig. 

 Længere nede fortykkes Væggene efterhaanden jævnt, men 

 ere i Begyndelsen altid tynde, homogene og ufarvede. Lige- 

 som mange Arter med Alderen faa tykke og lagdelte Skede- 

 vægge, er der ogsaa mange, hvis Skeder efterhaanden an- 

 tage forskjellige Farver ved Farvestoffer, som udskilles i 

 dem, enten jævnt gjennem hele Tykkelsen eller lagvis af- 

 brudte af ufarvede Lag. 



De allerfleste farvede Skeder ere lysere eller mørkere 

 gullige og brunlige. Saadanne ere meget almindelige 

 hos Heterocysteae , langt sjældnere hos Homocysteae. Hos 



